Справа №752/25414/25
Провадження №2/752/3919/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року        м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк») звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.08.2023 між АТ «Таскомбанк» та відповідачем укладено заяву-договір №3656150-028 про надання споживчого кредиту, на підставі якого відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути разом із процентами за користування ним. 
Станом на 01.05.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором №3656150-028 від 22.08.2023 становить 32082,21 грн., з яких 8517,30 грн. - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 0,28 грн. - заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) та 23564,63 (в т.ч. простроченій) - заборгованість за комісією.
Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.
04.11.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася.
Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.
22.08.2023 між АТ «Таскомбанк» та відповідачем було підписано заяву - договір про надання споживчого кредиту №3656150-028, відповідно до якого відповідач просила надати споживчий кредит на власні потреби в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.
Відповідно до п. 1.2.1.,1.2.6.,1.2.9.,1.4 тип та мета кредиту - кредит на власні потреби, загальна сума кредиту - 26725 грн, проценти за користування - 0,01 % річних, комісія за надання кредиту - 6,9% щомісячно, що складає 1844,03 грн.
Також позивачем було надано виписку по особовому рахунку та розрахунок заборгованості.
Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору №3656150-028 від 22.08.2023 станом на 01.05.2025 становить 32082,21 грн., що складається з 8517,30 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 0,28 грн. - заборгованість за відсотками, 23564,63 - заборгованість по комісії.
Також встановлено, що відповідач сплатила комісію в сумі 15160 грн.
Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Таскомбанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду (постанова Верховного Суду від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц).
Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова Верховного Суду від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15-ц).
Судом встановлено, що 22.08.2023 між АТ «Таскомбанк» та відповідачем було підписано заяву - договір про надання споживчого кредиту №3656150-028, відповідно до якого відповідач просила надати споживчий кредит на власні потреби в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.
Також встановлено, що АТ «Таскомбанк» свої зобов`язання за укладеним договором виконав, на відміну від позичальника, яка своєчасно до встановленого графіку не повертала платежі в строк та розмірі, визначених умовами кредитного договору, тобто не виконувала свої зобов`язання належним чином, що призвело до виникнення заборгованості.
Суд вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є обґрунтованим лише в частині розміру заборгованості відповідача за тілом кредиту та за процентами за користування кредитомз огляду на таке.
У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що законодавство про споживче кредитування не забороняє банкам встановлювати комісію за обслуговування кредиту. У той же час, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 Верховний Суд зазначив, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення п. 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до . ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах висловлений Верховним Судом у постановах від 08.03.2023 року у справі № 204/2820/21та від 29.11.2023 року у справі № 461/2857/20.
Щомісячна сплата комісії за обслуговування кредиту передбачена п. 1.4 Договору. Разом з тим, ані вказаний кредитний договір, ані додатки до нього, ані будь-які інші матеріали позовної заяви не містять вичерпної та конкретної інформації щодо переліку додаткових та супутніх банківських послуг, які пов`язані з обслуговуванням кредиту та за які встановлено відповідну плату.
Позивач не надав доказів, які б давали можливість встановити 1) конкретні банківські послуги, які становлять зміст обслуговування кредиту та за які встановлюється щомісячна плата; 2) що такі послуги не належать до переліку послуг, які відповідно до законодавства про споживче кредитування позичальник може отримувати безкоштовно; 3) що позивач ознайомив відповідачку з переліком таких послуг, з їх вартістю/тарифами.
У постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що умови договорів приєднання повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником.
Таким чином, оскільки позивач не надав доказів, що договір містив конкретний перелік банківських послуг з обслуговування кредитної заборгованості та їх вартість/тарифи, а також того, що відповідач була обізнана з умовами цього договору у відповідній редакції, то положення Договору в частині обов`язку щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними.
Оскільки положення договору щодо обов`язку відповідача щомісячно сплачувати на користь АТ «Таскомбанк» комісію за обслуговування кредиту є нікчемними, то заборгованість по комісії в розмірі 23564,63 грн. стягненню з відповідача не підлягає.
Як вбачається з наданого банком розрахунку, відповідач сплатив банку комісію в загальній сумі 15160 грн. Оскільки суд дійшов висновку про нікчемність умов договору в частині обов`язку щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості, то загальна сума боргу має бути зменшена на суму сплаченої комісії в розмірі 15160 грн. 
Заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) становить 8517,30 грн., заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) - 0,28 грн., що загалом становить 8517,58 грн. Таким чином, заборгованість у відповідачки перед банком відсутня, оскільки розмір комісії, який вона сплатила, перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту та по відсоткам.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача судові витрати не стягуються, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.
Керуючись ст. 12-13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354 - 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк», місцезнаходження: м. Київ, просп. Леоніда Каденюка, буд. 23, код ЄДРПОУ 09806443.
Відповідач:, ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Рішення складено 23.07.2026.

Суддя         Ж. І. Кордюкова