Справа № 201/1941/26
Провадження № 2/201/2756/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2026 року        місто Дніпро
Соборний районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого судді - Куць О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Рясної А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.07.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 8121959.
16.09.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 16/09/25, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває право вимоги Первісного кредитора за Договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 року заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 8121959 від 15.07.2025 року станом на дату відступлення права вимоги становить 32315,45 грн., з яких заборгованість за основним боргом - 13577,63 грн., заборгованість по відсотках - 11737,82 грн., заборгованість за пенею/неустойкою - 7000 грн.
Отже, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» за кредитним договором № 8121959 від 19.07.2025 року в розмірі 32315,45 грн., з яких заборгованість за основним боргом - 13577,63 грн., заборгованість по відсотках - 11737,82 грн., заборгованість за пенею/неустойкою - 7000 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, та судовий збір у сумі 2662,40 грн., витрати на правничу допомогу 4500 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 12.02.2026 року вищевказана позовна заява передана для розгляду судді Куць О.О. 
Ухвалою судді від 05.03.2026 року відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено її до розгляду по суті, та витребувано докази. 
18.03.2026 року представником відповідача - адвокатом Підодвірним Т.І. до суду скеровано відзив, в обґрунтування якого вказував, на підтвердження позовних вимог позивач подав до суду копію договору № 8121959 від 19.07.2025 року. При цьому, приєднаний до матеріалів справи договір не містять підписів сторін договору Договір укладено в режимі онлайн шляхом заповнення відповідачем в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача. Однак, позивачем не надано жодного доказу, що «відповідач здійснив дії…», а саме: 1) зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця; 2) створив в такій системі особистий кабінет; 3) отримав пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; 4) отримав електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; 5) ввів цей одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця; 6) використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) кредитного договору № 8121959 від 19.07.2025 року. Зокрема у позові позивач не вказує, яким чином був надісланий та отриманий відповідачем такий ідентифікатор: СМС-повідомлення, певний месенджер тощо. Електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення. Разом з тим, доказів укладення такого договору, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, позивачем не надано. Отже, позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Тому, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору. Таким чином, позивачем не доведено факту укладення сторонами договору № 8121959 від 19.07.2025 року, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Крім того, матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем коштів у кредит, зокрема належними доказами, які підтверджують перерахування Відповідачу певної суми можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Позивач, у позовній заяві посилається на лист від ТОВ «Европейська платіжна система». Вказаний лист не відповідає вимогам зазначеного вище Закону України, та й взагалі останнім не передбачено такого первинного облікового бухгалтерського документу як «лист», а отже він є неналежним та недопустимим доказом. Також, матеріали справи не містять доказів, підтверджуючих належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті договору, саме відповідачу, як і доказів належності відповідачу номера телефону, на який був направлений цифровий ідентифікатор. Позивачем також не надано до позовної заяви і доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Европейська платіжна система», яке здійснило переказ коштів на рахунок, який за твердженням позивача належить відповідачу. Крім того, виготовлений позивачем розрахунок заборгованості, не може бути належним та допустимим доказом, оскільки його виготовлення цілком залежить від волевиявлення позивача, який є зацікавленою особою. Подані позивачем копії договорів факторингу не містять будь якої інформації, що могла б свідчити про відступлення права вимоги саме до відповідача, як то ПІБ, номер кредитного договору та інші данні. Як «доказ» такого відступлення, позивачем було направлено до суду витяги з реєстру боржників, але наданий позивачем витяг виготовлено позивачем самостійно, як зацікавленою особою, та зазначено інформацію на власний розсуд. Представник відповідача заперечував і у стягнення з відповідача пені, та комісії за надання кредиту, зокрема з посиланням на положення Закону зазначав, пеня підлягає списанню кредитодавцем, а нарахована комісія є неправомірною. Так само матеріли справи не містять доказів направлення та отримання відповідачем повідомлення-вимоги позивача про дострокове повернення кредиту, як і доказів направлення такої вимоги відповідачеві. Також, заперечував проти задоволення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, зокрема через те, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором для кваліфікованого юриста не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників. У провадженні адвоката перебуває значна кількість аналогічних справ, тобто вони є типовими. Фактично адвокатом складено лише один процесуальний документ у справі, що не є великим за обсягом та складним за змістом. З урахуванням категорії справи їх складання не потребує від професійного адвоката значної кількості часу і зусиль, як вбачається із реєстру судових рішень, для представника позивача ця справа є типовою. Враховуючи вищевикладене, у задоволення позовних вимог просив відмовити.
20.03.2026 року представник позивача - адвокатом Ткаченко Ю.О. надала відповідь на відзив у якій зазначала, договір позики відповідачем підписано (акцептовано) оферту одноразовим ідентифікатором (405586), чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису договору, а тому на думку позивача між сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строку та умов кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення укладання такого договору шляхом вивчення дій зазначених вище. Посилання відповідача на те, що в матеріалах справи відсутні докази укладення договору позики є надуманими, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом (одноразовий ідентифікатор є видом Електронного підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис»), що у свою чергу додатково підтверджуєтеся довідкою про ідентифікацію, яка міститься в матеріалах справи. Між тим, використання одноразового ідентифікатора - є не можливим без проходження відповідачем попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, а також без здійснення позичальником входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, що у свою чергу кореспондується з висновками, які викладені у постановах Верховного Суду. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення договорів від її імені, відповідачем до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій відповідач не звернувся, як і не оскаржив правомірність укладеного договору. Окремо вказувала, що при реєстрації на сайті, або у додатку позикодавця ідентифікація позичальника здійснюється за допомогою сервісу BankID, отже без самостійної передачі особистих даних відповідачем за допомогою входу та підтвердження у мобільний банкінг відповідача реєстрація та подальше взяття кредиту - неможливе. Ідентифікацію відповідача було здійснено за посередництвом системи BankID НБУ - отримавши від "privatbank" за згодою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) персональні данні останнього в тому числі електронну адресу на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання Договору № 8121959, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Отже, без власного волевиявлення без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (ресурс кредитодавця), проходження ідентифікації за посередництвом системи BankID НБУ, отримання одноразового ідентифікатора, входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля, без надання відповідачем особистої інформації (ідентифікаційного коду, паспортних даних, адреси реєстрації, банківської карти для зарахування коштів тощо) та без попереднього погодження оферти договору кредиту та правил надання грошових коштів у кредит - укладання договору кредиту технічно неможливе, що у свою чергу відповідає положенням ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Також, окрім підписання договору позики сторонами за допомогою одноразових ідентифікаторів, договір позики підписано електронно-цифровим підписом позикодавця. Твердження представника відповідача, стосовно ненадання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок відповідача - не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи містяться наступні документи, які підтверджують перерахування коштів на картковий відповідача: електронна платіжна інструкція № 74761c21-d609-46e0-aa69-154af41563a3 від 19.07.2025 року; довідка № КД-000018738 від 29.12.2025 р.; лист №23/12/25-25406 від 23.12.2025 р. виданий первісним кредитором. Між тим, посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву зводяться до того, що зазначені вище документи не є належними та допустимим доказами, а отже не підтверджують факт передачі коштів. Між тим, ОСОБА_1 , будучи стороною вказаного правочину, мав можливість надати суду банківські дані/інформацію на підтвердження того, що відповідні кошти не зараховувались на його карткові рахунки, указані у договорах, у період часу, про який стверджує позивач, або того, що карткові рахунки йому не належать, оскільки лише відповідач має доступ до свого рахунку. У разі заперечень проти позову, обов`язок доведення їх відповідними доказами покладено саме на відповідача. Окрім викладеного вище, з матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач в рахунок погашення заборгованості за договором позики здійснено часткове погашення заборгованості в розмірі 6813,73 грн., що у свою чергу додатково підтверджує отримання відповідачем коштів за договором позики та його укладання. Щодо нарахування комісії зауважувала, що остання прямо передбачена положеннями договору кредиту, з якими позичальник був належним чином ознайомлений, погодився при його укладенні та прийняв на себе обов`язок їх виконання. Щодо витрат на правничу допомогу вказувала, до позовної заяви було додано належні та допустимі докази понесення таких витрат, зокрема договір про надання правничої допомоги, документи, що підтверджують обсяг та характер наданих послуг, а також платіжні документи, які свідчать про фактичну сплату відповідної грошової суми. розмір витрат на правничу допомогу є розумним з урахуванням складності справи, обсягу підготовлених процесуальних документів, витраченого часу та значення справи для Позивача. Відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів, які б спростовували понесення вказаних витрат або свідчили про їх надмірність, у зв`язку з чим підстави для зменшення розміру заявлених витрат відсутні. Враховуючи вказане, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі.
20.03.2026 року представником позивача - адвокатом Ткаченко Ю.О. надано суду заяву про зменшення позовних вимог, у якій просила зменшити позовні вимоги в частині пені, а саме стягнути з відповідача заборгованість у сумі 25315,45 грн., з яких: 13577,63 грн. - тіло кредиту; 11737,82 грн. - відсотки, також витрати на правничу допомогу у розмірі 4500 грн., та судовий збір у сумі 2662,40 грн.
23.03.2026 року представником відповідача - адвокатом Підодвірним Т.І. надано заперечення на відповідь на відзив, у яких наголошував, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами укладення кредитного договору №8121959 від 19.07.2025 року. Жодного доказу отримання відповідачем коштів, належності електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті договору, саме відповідачу, як і доказів належності відповідачу номера телефону, на який був направлений цифровий ідентифікатор, матеріали справи також не містять. Відтак, просив відмовити у задоволенні позову.
08.06.2026 року від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали від 05.03.2026 року направлено інформацію щодо належності кредитної картки НОМЕР_4 ОСОБА_1 та щодо зарахування платежу в сумі 14000 грн. 19.07.2025 року на картку останнього.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, позові вказувала про розгляд справи без її участі. 
Сторона відповідача в судове засідання не з`явилася.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, 19.07.2025 року між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір кредитної лінії (Надійний) №8121959.
Відповідно до п.2.1 договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
Мета отримання кредиту: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Вид фінансової послуги, що надається відповідно до умов договору - надання коштів у кредит. Тип кредиту - кредит (п.п.2.1.1, 2.1.2).
Згідно п.2.2 договору, сума кредиту - 14000 гривень; строк кредитування/строк договору - 360 днів; процентна ставка/день - 0,95% (фіксована); комісія за надання кредиту - 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 2415 гривень); дата надання кредиту: 19.07.2025 року; дата повернення кредиту: 13.07.2026 року.
Позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ (п.4.4 кредитного договору), що підтверджується довідкою про ідентифікацію - дата проходження: 19.07.2025 р. 11:33:22 год., назва банку: privatbank.
Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному п.2.2 договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок), виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором.
У п.11 кредитного договору, вказаний номер рахунку відповідача НОМЕР_2 . Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразового ідентифікатора 405586.
Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджує, що клієнт ОСОБА_1 ідентифікований Товариством. Ідентифікація клієнта здійснювалась при укладенні таких договорів: номер договору 8121959, одноразовий ідентифікатор 405586, час відправки ідентифікатора позичальнику: 19.07.2025 року о 11:34:30, одноразовий ідентифікатор було надіслано на електронну пошту клієнта ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до довідки ТОВ «Европейська платіжна система» №КД-000018738 від 29.12.2025 року, товариство підтверджує виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №ПВ30-09-20/1 від 30.09.2020 року, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Було здійснено наступну успішну платіжну операцію: дата: 19.07.2025 року; номер платежу: 74761c21-d609-46e0-aa69-154af41563a3; сума: 14000,00 гривень; отримувач ОСОБА_1 - ЕПЗ номер НОМЕР_2 .
Факт перерахування 19.07.2025 року коштів ОСОБА_1 на картковий рахунок НОМЕР_2 в розмірі 14000,00 грн також підтверджується копією платіжної інструкції 74761c21-d609-46e0-aa69-154af41563a3.
Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до Законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Враховуючи, що позику видано на платіжну картку, а не на банківський рахунок позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ № 705 від 05.11.2014 р. «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», яка була чинна на дату укладання договору. Відповідно до 5 розділу VII зазначеної вище Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 р. вказано, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.
Отже, враховуючи вище зазначене положення, наявні у справі документ від платіжної системи про перерахування коштів на картковий рахунок та платіжної інструкції - мають статус первинного документа, що підтверджує перерахування коштів.
Крім того, з наданої АТ КБ «ПриватБанк», на виконання ухвали суду про витребування доказів, інформації вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_3 , на яку 19.07.2025 року було здійснено переказ коштів в розмірі 14000,00 гривень. 
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за кредитним договором №8121959 від 19.07.2025 року за період з 19.07.2025 року по 23.12.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 , з урахуванням частково сплачених коштів у загальному розмірі 6813,73 грн., складає 32315,45 гривень, з яких: 13577,63 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 11737,82 гривень - заборгованість за процентами; 7000 гривень - заборгованість по пені.
16.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Деал Фінанс Груп» (фактор) було укладено договір факторингу №16/09/25, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений за цим договором спосіб.
Відповідно до п.п.2.1.3 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу.
Відповідно до Реєстру прав вимог №23/12/25-01 від 23.12.2025 року ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло право вимоги заборгованостей до Боржників, на умовах передбачених Договором факторингу №16/09/25 від 16.09.2025 року, в тому числі до ОСОБА_1 (під номером 1426) за кредитним договором №8121959 від 19.07.2025 року, в сумі 32315,45 гривень, з яких: 13577,63 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 11737,82 гривень - заборгованість за процентами; 7000 гривень - заборгованість по пені.
З платіжної інструкції №579937984.1 від 24.12.2025 року вбачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» отримало від ТОВ «Деал Фінанс Груп» суму коштів, як плату за договором факторингу №16/09/25 від 16.09.2025 року, реєстр прав вимог №23/12/25-01 від 23.12.2025 року.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За правилами ч.1 ст. 638 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Згідно зі ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до умов договору, а саме п. 5.6. договір укладається відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (Акцепт) пропозиції (Оферти) укласти Договір в електронній формі та його підписання Сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином Договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі.
Пунктом 5.7. передбачено, що оферта формується за зазначеними Позичальником в Заявці параметрами Кредиту, із зазначенням істотних умов, реквізитами та іншою інформацією, що передбачена чинним законодавством. Крім цього, Оферта включає посилання на інформацію та документи про Кредитодавця та послуги, які ним надаються (сторінка на Сайті Кредитодавця, на якій розміщена відповідна інформація та документи для ознайомлення), до яких Позичальнику надається безперешкодний доступ, у тому числі шляхом переходу по відповідному відсиланню. Оферта підписується електронним підписом Кредитодавця. 
На вказану Позичальником в ІКС електронну пошту та/або номер телефону надсилається Одноразовий ідентифікатор, що генерується під час проходження Позичальником процедури укладення Договору (п.5.8). 
Прийняття Позичальником Оферти (Акцепт) та укладання (підписання) Договору здійснюється шляхом надсилання електронного повідомлення про Акцепт Оферти, підписане Одноразовим ідентифікатором (п.5.9). 
Електронне повідомлення містить підтвердження відповідності (достовірності) та актуальності наданих Позичальником даних та інформації, підтвердження вивчення та повне і безумовне прийняття умов Оферти, істотних умов правочину, підтвердження згоди використовувати Одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису електронного договору. Зазначена інформація надається у вигляді чек-боксу і підписується Позичальником Одноразовим ідентифікатором (п.5.10).
Підписуючи Електронне повідомлення Одноразовим ідентифікатором, Позичальник засвідчує, що його Акцепт є повним та безумовним, тобто він погоджується з усіма без виключення умовами Оферти (п.5.11).
Сформовані таким чином електронні підписи накладаються на Договір. Після підписання такими електронними підписами Договору Кредитодавець на виконання вимог Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановою Національного банку України від 03.11.2021 № 113 додатково накладає кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу, після чого його умови вважаються прийнятими, а Договір є укладеним (п.5.12).
З дослідженої судом довідки про ідентифікацію клієнта, ОСОБА_1 ідентифікований Товариством. Ідентифікація клієнта здійснювалась при укладенні таких договорів: номер договору 8121959, одноразовий ідентифікатор 405586, час відправки ідентифікатора позичальнику: 19.07.2025 року о 11:34:30, одноразовий ідентифікатор було надіслано на електронну пошту клієнта ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджує домовленість відповідача та первісного кредитора, спрямовану на укладення правочину в електронній формі.
Враховуючи наведене, договір про надання фінансового кредиту № 8121959 від 19.07.2025 року укладено відповідачем із первісним кредитором шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що підтверджує вчинення правочину в електронній формі. 
Щодо видачі кредитних коштів та належності кредитної картки відповідачу.
Згідно п.2.2 договору, сума кредиту - 14000 гривень.
У п.11 кредитного договору, вказаний номер рахунку відповідача  НОМЕР_2 . 
Відповіддю АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 20.1.0.0.0/7-260513/81220-БТ від 21.05.2026 року повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , вказаний номер/маска карти зазначено й в довідці про ідентифікацію. Крім того, з наданої Банком виписки по рахунку № НОМЕР_3 за період з 19.07.2025 року по 22.07.2025 року, вбачається, що на вказаний рахунок 19.07.2025 року було зараховано кошти у сумі 14000 грн.
Також, суд враховує часткове погашення коштів за договором відповідачем, зокрема що вбачається із наданого первісним кредитором розрахунку заборгованості. Вказане, в свою чергу додатково підтверджує отримання відповідачем коштів за договором позики та його укладання
Зазначене спростовує доводи сторони відповідача про відсутність у матеріалах справи доказів перерахування коштів відповідачу, та належності картки останньому.
Щодо неотримання відповідачем вимоги про дострокове погашення боргу.
Відповідно до умов договору, а саме п.6.13.1. вимога надсилається у вигляді повідомлення на електронну адресу Позичальника, зазначену в Договорі та/ або шляхом направлення вимоги в особистий кабінет Позичальника. Повідомлення вважається отриманим Позичальником з моменту отримання Кредитодавцем електронного підтвердження про таке направлення. Після отримання вимоги Позичальник зобов`язаний здійснити повне погашення Заборгованості за Договором протягом тридцяти календарних днів з дня отримання від Кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом тридцяти календарних днів Позичальник усуне порушення умов Договору та здійснить погашення простроченої Заборгованості, вимога Кредитодавця втрачає чинність. У разі невиконання умов, зазначених у вимозі або не здійснення погашення простроченої Заборгованості - вимога залишається чинною, а Позичальник зобов`язаний повернути Заборгованість в повному обсязі. В такому разі після спливу строку вимоги, Кредитодавець має право відступити право вимоги за Договором новому кредитору.
Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджує, що ОСОБА_1 17.11.2025 року о 07:12:32 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав «вимогу про повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав».
Зазначене спростовує наведені обґрунтування сторони позивача про відсутність в матеріалах справи доказів направлення та отримання відповідачем повідомлення-вимоги позивача про дострокове повернення кредиту.
Щодо комісії за надання кредиту.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитора встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Сторонами у пункті 2.2.8. Договору № 8121959 від 19.07.2025 року узгоджено, що комісія за надання кредиту становить 17,25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 2415 грн.).
На підтвердження порядку надання кредитних коштів позивачем надано належні докази, зокрема довідку ТОВ «Европейська платіжна система» №КД-000018738 від 29.12.2025 року, копію платіжної інструкції 74761c21-d609-46e0-aa69-154af41563a3.
Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до Законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Враховуючи, що позику видано на платіжну картку, а не на банківський рахунок позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ № 705 від 05.11.2014 р. «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», яка була чинна на дату укладання договору. Відповідно до 5 розділу VII зазначеної вище Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 р. вказано, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.
Отже, враховуючи вище зазначене положення, наявні у справі документ від платіжної системи про перерахування коштів на картковий рахунок та платіжної інструкції - мають статус первинного документа, що підтверджує перерахування коштів.
Крім того, з наданої АТ КБ «ПриватБанк», інформації вбачається, що картку видану на ім`я ОСОБА_1 19.07.2025 року було здійснено переказ коштів в розмірі 14000 гривень. 
Таким чином, комісія за надання кредиту була прямо передбачена умовами договору, доведена належними та допустимими доказами, відповідач був належним чином повідомлений про її розмір до укладення договору, та погодився з такою умовою під час його підписання.
Зважаючи на викладене, стягнення із ОСОБА_1 комісії за надання кредиту є правомірним, що спростовує доводи представника відповідача у вказаній частині.
Щодо переходу справ вимоги від первісного кредитора до позивача.
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» за кредитним договором №8121959 від 19.07.2025 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 .
Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Як вбачається із розрахунку заборгованості первісного кредитора, та позивача, відповідач станом 24.12.2025 року має заборгованість за кредитним договором №8121959 від 19.07.2025 року, у загальній сумі 32315,45 гривень, з яких: 13577,63 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 11737,82 гривень - заборгованість за процентами; 7000 гривень - заборгованість по пені.
Між тим, з урахування заяви сторони позивача про зменшення позовних вимог, зокрема в частині пені, заборгованість ОСОБА_1 становить у розмірі 25315,45 грн., з яких: 13577,63 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 11737,82 гривень - заборгованість за процентами, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд дійшов висновку про її стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП». 
Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача сплачені та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн. 
Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення витрат професійну правничу допомогу, суд зауважує наступне.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Звертаючись із позовною заявою, ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн., надавши при цьому договір про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року, витяг з акту №5-ДІЛ від 02.01.2026 року приймання передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року, платіжну інструкцію №579938009.1 від 16.01.2026 про оплату за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року, згідно з актом приймання-передачі наданої правничої допомоги №5-ДІЛ від 02.01.2026 року.
Аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), вважає, що розмір гонорару у сумі 4500 грн. є не обґрунтованим та завищеним.
Надаючи оцінку поданим позивачем доказам на підтвердження обсягів наданої професійної правничої допомоги, суд виходить з того, що частина наданих позивачу послуг не є самостійними послугами, а є лише етапами підготовки до складання позовної заяви. 
Справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, спір, який виник між сторонами у справі, відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання яких адвокат би витратив значний час. Даний спір є незначної складності, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
Крім того, у провадженні адвоката перебуває значна кількість аналогічних справ, тобто вони є типовими. 
За таких обставин, надані адвокатом юридичні послуги не відповідають критеріям розумності та необхідності. З урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності, дійсності та необхідності витрат на професійну правничу допомогу будуть відповідати витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265,282-283,353 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» заборгованість за кредитним договором № 8121959 від 19.07.2025 року станом на 24.12.2025 року у сумі 25315,45 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 13577,63 грн., за відсотками - 11737,82 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» судовий збір - 2662,40 грн., та витрати на професійну правничу допомогу - 1000 грн.
В решті вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», код ЄДРПОУ 44280974, місцезнаходження: м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3.
Відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 

Суддя        О.О.Куць