Єдиний унікальний номер 725/2213/26 
Номер провадження 2/725/578/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.07.2026 року

Чернівецький районний суд міста Чернівців 
в складі:
головуючої судді Піхало Н.В. 
за участю секретаря судового засідання Соник А.Д., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Довганюк Анна Костянтинівна, про визнання права власності на спадкове майно (частку квартири) в порядку спадкування за законом,-
ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько – ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому на праві власності спадкове майно, зокрема трикімнатна квартира загальною площею 72,2 кв. м., що розташована на четвертому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, вказував, що на підставі розпорядження Чернівецької квартирно-експлуатаційної частини району №33, було видано Свідоцтво про право власності на житло від 20 жовтня 1999 року, та відповідно до правовстановлюючого документа, право власності на вказану квартиру було зареєстровано за трьома особами як співвласниками: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та його покійним батьком ОСОБА_3 .
Зазначав, що він будучи сином померлого, є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до статті 1261 ЦК України, та вчинив усі необхідні дії для прийняття спадщини, однак, 19 грудня 2025 року приватний нотаріус Довганюк А.К. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 102/02-31, якою відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в цілому на спадкове майно.
Посилаючись на вищевикладене, просив визначити, що частка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , — становить 1/3 (одну третю), та визнати за ним право власності на спадкове майно — 1/3 (одну третю) частку у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , — в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У судове засідання позивач не з`явився, однак від його представника ОСОБА_4 через канцелярію суду надійшла заява, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 через канцелярію суду подала заяву, в яких вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, та не заперечує щодо їх задоволення. Також просила проводити розгляд справи у її відсутності, оскільки не має можливості з`явитися до суду, так як проживає на території Республіка Білорусь.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. 
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачами, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб. 
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Відповідно до вимог ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Так, з матеріалів справи убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача – ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а.с.57).
Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. 
Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 
Частиною 1 ст.1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Зокрема, судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 20 жовтня 1999 року, право власності на вказану квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за трьома особами як співвласниками: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та його покійним батьком ОСОБА_3 (а.с.46).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача – ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому на праві власності спадкове майно, зокрема частку трикімнатної квартири загальною площею 72,2 кв. м., що розташована на четвертому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
З метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак 9 грудня 2025 року приватним нотаріусом Довганюк А.К. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за закономна спадкове майно в цілому. 
Мотивувальна частина постанови нотаріуса базується виключно на одному формальному документі: Довідці про реєстрацію/останнє місце проживання № НОМЕР_1 , виданій Департаментом надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради 15 грудня 2025 року. 
Відповідно до цієї довідки, за адресою спадкодавця ( АДРЕСА_1 ) на момент його смерті значилися зареєстрованими: сам спадкодавець, його дружина ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_5 (родинні зв`язки якої не встановлені). Керуючись виключно фактом наявності адміністративної реєстрації та ігноруючи об`єктивну дійсність, нотаріус застосувала частину 3 статті 1268 ЦК України. Нотаріус дійшла висновку, що оскільки ОСОБА_2 була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем, вона автоматично вважається такою, що постійно проживала з ним, а отже, такою, що фактично прийняла спадщину, бо не подала заяву про відмову від неї.
Так, відповідно до ст.ст. 1220, 1222, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). 
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Статтями 1270, 1272 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має законні права на спадкове майно, а саме на 1/3 (одну третю) частку у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , — в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4-13,19,76-81,89,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити.
Визначити, що частка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , — становить 1/3 (одну третю). 
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на спадкове майно — 1/3 (одну третю) частку у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , — в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 5 592,29 грн. (п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто дві гривні 29 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Чернівецький районний суд міста Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців     Піхало Н.В.