ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2026 року  Справа № 924/311/26 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Гудак А.В., суддя Мельник О.В. ,  суддя Петухов М.Г. 
розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.06.2026 у справі №924/311/26 (суддя Танасюк О.Є., м. Хмельницький, повний текст складено 16.06.2026)
за позовом Керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах Ізяславської міської ради
до відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області 
про стягнення шкоди в сумі 280 327,10 грн, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища

ВСТАНОВИВ:

Керівник Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах Ізяславської міської ради звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" шкоди в сумі 280 327,10 грн, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища.
Обґрунтовуючи позовні вимоги прокуратура зазначає, що відповідач як постійний лісокористувач в порушення вимог статтей 19, 63, 64, 86, 89, 90 Лісового кодексу України не забезпечив охорону і збереження лісових насаджень, внаслідок чого здійснено незаконну рубку 25 сироростущих дерев породи "Дуб звичайний" та 22 дерев породи "Ясен звичайний" у захисних лісових насадженнях залізниці в 78 кварталі 130 виділу у лісосмузі по напрямку Шепетівка-Ланівці на перегоні Ізяслав-Клембівка права сторона колії 28 км ПК 3-5 (Хмельницька область Шепетівський район). Оскільки осіб, які здійснили незаконну рубку, не встановлено, завдані порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища збитки повинні бути відшкодовані відповідачем, який допустив протиправну бездіяльність.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 16.06.2026 у справі №924/311/26 позов Керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах Ізяславської міської ради задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Ізяславської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області шкоду в сумі 280 327,10 грн (двісті вісімдесят тисяч триста двадцять сім гривень 10 коп.), заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Акціонерне товариство "Українська залізниця» звернулось до Північно - західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте без належного дослідження усіх істотних обставин справи та внаслідок неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про наявність у його діях протиправної бездіяльності, оскільки прокурором не доведено, які саме конкретні обов`язки щодо охорони лісових насаджень були порушені відповідачем, які заходи він був зобов`язаний вчинити та яким чином їх невчинення перебуває у причинному зв`язку із незаконною порубкою дерев. Крім того, апелянт наголошує, що стаття 86 Лісового кодексу України містить загальний обов`язок щодо організації охорони лісів, водночас нормативно визначений перелік відповідних заходів, передбачений частиною другою цієї статті, уповноваженим органом не затверджений, що на його думку, виключає можливість покладення відповідальності за невиконання невизначених законом обов`язків.
Також апелянт зазначає, що саме працівниками АТ «Укрзалізниця» виявлено факт незаконної порубки, повідомлено правоохоронні органи та в подальшому здійснено відновлення захисних насаджень, що свідчить про належне виконання товариством своїх обов`язків щодо охорони майна.
Окремо апелянт вказує, що судом не враховано спеціальний правовий режим захисних лісонасаджень, які розташовані у смузі відведення залізниці та є складовою земель залізничного транспорту, а також положення спеціального законодавства у сфері залізничного транспорту.
Крім того, апелянт вважає, що прокурором не доведено наявності виключних підстав для представництва інтересів держави у цій справі, оскільки Ізяславська міська рада не була позбавлена можливості самостійно звернутися до суду, а прокурор фактично виступив ініціатором виникнення спору, що, на його думку, суперечить положенням статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та статті 53 Господарського процесуального кодексу України.
З огляду на викладене апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Автоматизованою системою документообігу суду від 25.06.2026 визначено колегію суддів для розгляду справи №924/311/26 у складі: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Петухов М.Г., суддя Олексюк Г.Є.
Листом №924/311/26/3249/26 від 26.06.2026 витребувано матеріали справи №924/311/26 з Господарського суду Хмельницької області.
06 липня 2026 матеріали справи №924/311/26 надійшли до суду апеляційної інстанції.
Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2026 №01-05/615 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії суддів Олексюк Г.Є. з метою недопущення порушення процесуальних строків та відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 8.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу Північно-західного апеляційного господарського суду, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №924/311/26. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 07.07.2026 визначено наступний склад колегії суддів: головуюча суддя Гудак А.В., суддя Мельник О.В., суддя Петухов М.Г.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абзацу 1 частини 10 статті 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи ціну позову, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.06.2026 у справі №924/311/26  за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.06.2026 у справі №924/311/26. Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" у справі №924/311/26 постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ст. 263 ГПК України, від Керівника Шепетівської окружної прокуратури 13.07.2026 надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача. Позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. На обґрунтування своїх заперечень зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для покладення на АТ «Укрзалізниця» обов`язку відшкодувати шкоду, заподіяну незаконною порубкою дерев. Вважає, що АТ «Укрзалізниця» як постійний лісокористувач не забезпечило належної охорони та захисту лісових насаджень, а тому саме його протиправна бездіяльність перебуває у причинному зв`язку із заподіяною шкодою, незалежно від того, що незаконну рубку здійснили невстановлені особи. Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави, зазначає, що прокуратура правомірно звернулась до суду в інтересах держави, оскільки Ізяславська міська рада, будучи повідомленою про факт порушення та розмір шкоди, відмовилася від пред`явлення відповідного позову, що свідчить про нездійснення нею захисту інтересів територіальної громади.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Державна екологічна інспекція у Хмельницькій області правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до ч.3 ст. 263 ГПК України.
Заслухавши доповідь головуючого судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Українська залізниця» є постійним користувачем земельної ділянки площею 57,1214 га, розташованої на території Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, кадастровий номер 6822182600:04:010:0002, що підтверджується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №335721 від 11.10.2012. Вказана земельна ділянка використовується для розміщення та експлуатації об`єктів залізничного транспорту, а захисні лісонасадження на ній перебувають на балансі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» (а.с.75-78, 131-132 т.1).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером 6822182600:04:010:0002, площею 57,1214 га, з цільовим призначенням "для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту", є власністю держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації та перебуває у постійному користуванні ПАТ "Українська залізниця" (реєстраційний номер нерухомого майна (1599484368221) (а.с.83-84 т. 1).
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 січня 2022 року до органів Національної поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про виявлення незаконної порубки дерев у захисних лісонасадженнях залізниці, розташованих між м. Ізяслав та с. Клубівка Шепетівського району Хмельницької області. Внаслідок незаконної рубки невстановленими особами було знищено 25 дерев породи «дуб звичайний» та 22 дерева породи «ясен звичайний», які належать АТ "Укрзалізниця" (а.с. 28 т.1).
Факт незаконної порубки дерев зафіксовано в протоколі огляду місця події від 24.01.2022 та відображено на фото, які наявні в матеріалах справи (а.с. 35-64 т.1).
Зазначені відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2022 та відкрито кримінальне провадження №12022244000000083 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України (Незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду). Факт незаконної порубки підтверджено протоколом огляду місця події від 24.01.2022, фотоматеріалами та висновком судової інженерно-екологічної експертизи №502/22-22 від 22.11.2022, що містяться у матеріалах справи.
Згідно висновку експерта від 22.11.2022 №502/22-22 за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні 12022244000000083, сума збитків, заподіяних довкіллю внаслідок незаконної, як встановлено слідством, порубки 25 дерев породи дуб сироростучий та 22 дерев породи ясен сироростучий у лісосмузі, шо знаходиться між м. Ізяслав та с. Клубівка Ізяславської ТГ Шепетівського район) Хмельницької області, та належить АТ "Укрзалізниця" становить 280327,10 грн Згідно висновку експертизи, встановлено незаконну рубку лісонасаджень, що знаходиться між м. Ізяслав та с. Клубівка Ізяславської ТГ Шепетівського району Хмельницької області, належать до категорії - захисні ліси (а. с. 56-72 т. 1).
Згідно довідки слідчого відділу Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 10.03.2025 про стан досудового розслідування у кримінальному провадженні №12023244000000083 від 24.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України повідомлено, що в ході проведення оперативних заходів, а також слідчих (розшукових дій) інформації, яка б заслуговувала на оперативний інтерес отримано не було особу, що вчинили кримінальне правопорушення наразі не встановлено (а.с.79 т. 1).
Постановою від 10.03.2025 про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні надано дозвіл прокурорам Шепетівської окружної прокуратури, які згідно розподілу обов`язків, здійснюють представництво інтересів держави в судах та при виконанні судових рішень на розголошення відомостей та використання матеріалів кримінального провадження № 12022244000000083 від 24.01.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, а саме; витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №12022244000000083 від 24.01.2022; заяви про злочин від 25.01.2022 з доданими документами; протоколу огляду місця вчинення правопорушення від 24.01.2022 з фото таблицями; висновку експерта № 502/22-22 від 25.11.2022 за результатами проведення інженерно-екологічної експертизи; листа АТ "Укрзалізниця" № НЗІ-08/2845 від 04.12.2024 з усіма додатками до нього, інших доказів в обсягу, необхідному для звернення до суду з позовом про відшкодування завданих державі збитків (а.с.80-82).
Листом від 26.01.2026 регіональна філія "Південно-західна залізниця" на запит прокурора від 05.01.2026 №54-87 вих-26 повідомила Шепетівську окружну прокуратуру, що з метою попередження та виявлення незаконних рубок в захисних лісонасадженнях залізниці Жмеринською дистанцією захисних лісонасаджень (далі – дистанція) розроблено комплекс заходів та порядок дій працівників при виявленні самовільних рубок. Посилаючись на те, що п. 5 Постанови КМУ від 16.06.2009 №976 "Про затвердження положення про державну лісову охорону" законодавчо не визначено переліку посадових осіб з повноваженнями лісової охорони інших постійних лісокористувачів та власників лісів підприємств, установ, організацій, які не належать до сфери управління Держлісагенства, зазначає, що працівники дистанції під час виконання основних виробничих завдань по мірі можливості здійснюють нагляд за насадженнями згідно доведеного порядку та розробленого комплексу заходів. Також в листі вказано, що захисні лісонасадження залізниці створені відповідно до спеціальних проектів залізниці як інженерна споруда, для захисту колії та інших інфраструктурних об`єктів залізниці від несприятливих метеорологічних явищ (снігу, вітру) та обліковуються на балансі регіональної філії та закріплені за Жмеринською дистанцією захисних лісонасаджень. Внаслідок дій порушників, захисні лісонасадження, як інженерна споруда залізниці, зазнала пошкоджень. До листа додано копії документів, які наявні в матеріалах справи: комплекс заходів по Жмеринській дистанції захисних лісонасаджень; наказ "Щодо виявлення лісопорушення" від 05.01.2022 №48 по Жмеринській дистанції захисних лісонасаджень; Порядок дій працівників дистанції при виявлені самовільних рубок в насадженнях залізниці, затверджений ПЧЛ-3 Свистун В.В. 05.01.2022; Положення про виробничий підрозділ "Жмеринська дистанція захисних лісонасаджень регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця"; наказ про затвердження та введення в дію Положення про виробничий підрозділ "Жмеринська дистанція захисних лісонасаджень" від 31.01.2017; Положення про регіональну філію "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця"; державний акт на право постійного користування земельною ділянкою ЯЯ № 335721 від 11.10.2012 з кадастровим номером ділянки № 6822182600:04:010:0002 (а.с.88-134 т. 1).
Шепетівською окружною прокуратурою Хмельницької області листом №54-332 вих-26 від 14.01.2026 повідомлено Ізяславську міську раду Шепетівського району Хмельницької області про встановлення факту незаконної порубки дерев залізниці невстановленими особами із лісосмуги, що знаходиться між м. Ізяслав Шепетівського району Хмельницької області та с. Клубівка Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, що спричинило збитки навколишньому природному середовищу в розмірі 280327,10 грн. Також просила повідомити чи будуть вживатися міською радою заходи щодо стягнення шкоди (а.с. 138-139 т. 1).
У відповідь на вказаний лист Ізяславська міська рада листом №73/03-14 від 23.01.2026 повідомила окружну прокуратуру, що кошти в розмірі заподіяної шкоди до бюджету міської ради не надходили. Ізяславська міська рада самостійно не пред`являтиме позов до суду про стягнення з АТ "Укрзалізниця" 280 327,10 грн шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища та надала реквізити для зарахування стягненої шкоди в результаті порушення вимог природоохоронного законодавства (а.с.140т.1).
Листом №54-332 вих-26 від 14.01.2026 Шепетівська окружна прокуратура Хмельницької області повідомила Державну екологічну інспекцію у Хмельницькій області про факт незаконної порубки дерев на земельній ділянці, що належать АТ "Укрзалізниця" на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Серія №9335721 від 11.10.2012 (а.с.131-132 т.1) та просила повідомити чи вживалися та чи будуть вживатися Інспекцією заходи судового захисту інтересів держави щодо відшкодування шкоди (а.с.135-136 т. 1).
Державна екологічна інспекція у Хмельницькій області листом за №782/07 від 20.03.2026 повідомила прокуратуру про невжиття заходів досудового врегулювання спору щодо відшкодування з АТ "Укрзалізниця" шкоди, заданої державі внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Також Державна екологічна інспекція у Хмельницькій області зазначила, що не заперечує щодо вжиття Шепетівською окружною прокуратурою заходів щодо стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу за вказаним фактом (а.с. 137 т.1).
Шепетівська окружна прокуратура листом від 18.02.2026 №54-1406 ВИХ-25 повідомила Ізяславську міську раду про встановлення підстав та намір здійснення прокурором представництва законних інтересів держави в особі міської ради в суді, шляхом звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 280327,10 грн.
Частиною 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
У рішенні № 3-рп/99 від 08.04.1999 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Відповідно до статті 19 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі охорони навколишнього природного середовища віднесено, зокрема формування і використання місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища у складі місцевих бюджетів.
Згідно із статтею 6 Закону України "Про рослинний світ" органи місцевого самоврядування включено до переліку органів, що здійснюють державне управління у сфері охорони, використання та відтворення рослинного світу.
При цьому, відповідно до частини 1 статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Оскільки самовільні порубки дерев були здійснені на території Ізяславської міської ради ради, тому збитки, завдані внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів, у відповідності зі статтею 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", статтею 69-1 Бюджетного кодексу України підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища міських рад, на території яких вчинено правопорушення, для подальшого перерозподілу у автоматичному режимі між бюджетами відповідних рівнів.
Для підтвердження судом підстав для представництва прокурора інтересів держави в суді у випадку, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, достатнім є дотримання прокурором порядку повідомлення, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", та відсутність самостійного звернення компетентного органу до суду з позовом в інтересах держави протягом розумного строку після отримання такого повідомлення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18 вказала, що сам факт не звернення до суду суб`єкта владних повноважень з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
З огляду на вищевикладене та з урахуванням та з урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року в справі №912/2385/18 та Верховного Суду від 16 серпня 2021 року в справі №910/21377/17, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доведення прокурором наявності підстав для звернення до суду з позовом в даній справі в інтересах держави в особі позивача Ізяславської міської ради.
Отже, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що звертаючись до суду з даним позовом прокурор відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та статті 53 Господарського процесуального кодексу України визначив у чому саме полягає порушення інтересів держави та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Щодо правових підстав стягнення з відповідача 280 327,10 грн шкоди заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Частиною 1 статті 1 Лісового кодексу України встановлено, що ліс - тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Лісового кодексу України визначено, що до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.
За екологічним і соціально-економічним значенням та залежно від основних виконуваних ними функцій ліси України поділяються на категорії, однією з яких є захисні ліси, адже виконують переважно водоохоронні, ґрунтозахисні та інші захисні функції (п. 1 ч.1 ст. 39 Лісового кодексу України).
Згідно пп. 1, 2 п. 7 Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №733 від 16.05.2007, до категорії захисних лісів відносяться лісові ділянки, що виконують функцію захисту навколишнього природного середовища та інженерних об`єктів від негативного впливу природних та антропогенних факторів, зокрема: лісові насадження лінійного типу (полезахисні лісові смуги, державні захисні лісові смуги, лісові смуги уздовж забудованих територій населених пунктів); лісові ділянки (смуги лісів), розташовані у смугах відведення каналів, залізниць та автомобільних доріг.
Положеннями ДБН В.2.3-19:2018 «Залізниці колії 1520 мм. Норми проектування», передбачено створення вздовж залізниць захисних лісових насаджень для захисту колії від снігових заметів та інших несприятливих природних явищ, для догляду за якими на залізниці утворюються спеціальні підрозділи дистанції захисних лісонасаджень. За своїм функціональним призначенням такі насадження прирівнюються до лісів І групи.
Та обставина, що цільовим призначенням земельної ділянки, на якій розташовані такі захисні насадження, визначено «для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту», не спростовує вказаних висновків, адже захисні ліси належать до лісового фонду незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, що узгоджується з наведеними вище положеннями Лісового кодексу України.
Окрім того, відповідно до п 3.2.44 Положення про регіональну філію «Південно-західна залізниця» АТ «Українська залізниця» предметом діяльності Філії є, серед іншого, проведення робіт з лісорозведення, утворення, утримання та відновлення (ремонту) захисних лісонасаджень, а також провадження діяльності у сфері лісництва та лісозаготівель. Тобто відповідач у своїх статутних документах визначає ведення лісового господарства на захисних лісонасадженнях залізниці як складову власної діяльності, що є додатковим підтвердженням належності таких насаджень до категорії лісу та наявності у відповідача функцій постійного лісокористувача (а.с. 109 т. 1). 
Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що захисні лісонасадження залізниці, які знаходяться на земельній ділянці, що належить АТ "Укразалізниця" на праві постійного користування, згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою (а.с. 75-78, 131-134 т.1), належать до категорії захисних лісів та є частиною лісового фонду України, а отже перебувають під охороною держави відповідно до ч. 3 ст. 1 Лісового кодексу України.
Спірні правовідносини у даній справі регулюються положеннями Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» і Лісового кодексу України як спеціального акта, що визначає правовий режим використання та охорони лісових ресурсів.
Закон України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлює загальні принципи екологічної безпеки, обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної довкіллю, та правові наслідки порушення природоохоронного законодавства. Лісовий кодекс України конкретизує ці положення у сфері лісових правовідносин, визначаючи статус лісокористувачів, їх обов`язки щодо охорони та збереження лісових насаджень, а також відповідальність за порушення правил ведення лісового господарства.
Приписами статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" унормовано, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Відшкодування майнової шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Статтями 16, 17 Лісового кодексу України визначено, що право користування лісами здійснюється у формі постійного або тимчасового користування. Постійні лісокористувачі зобов`язані серед іншого забезпечувати охорону, захист, відтворення лісових насаджень, дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів, створюють сприятливі умови для охорони, захисту та відтворення лісів(ст. 19 Лісового кодексу України).
Відповідно до ст.63 Лісового кодексу України ведення лісового господарства включає комплекс заходів із охорони та захисту лісів, а п.5 ч.1 ст. 64 цього Кодексу прямо зобов`язує при веденні лісового господарства здійснювати охорону лісів від незаконних рубок. Організація охорони лісів полягає у здійсненні системних заходів, спрямованих на запобігання незаконному пошкодженню лісових насаджень (ч.1 ст.86 Лісового кодексу України ).
Завданням контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів є запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення( ст. 93 Лісового кодексу України).
Відповідальність за порушення лісового законодавства, відповідно до п.5 ч.2 ст.105 Лісового кодексу України несуть особи винні у недотриманні вимог щодо ведення лісового господарства. Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок. Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності.
Отже, екологічне законодавство встановлює імперативний обов`язок відшкодування шкоди як правовий наслідок порушення вимог щодо охорони природних ресурсів.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що неважливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування. Цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами (див. постанови Верховного Суду від 18.05.2023 у справі №914/669/22, від 24.01.2024 у справі №907/449/22, від 12.09.2024 у справі №907/181/22, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі №909/976/17).
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт незаконної рубки невстановленими особами 25 дерев породи дуб та 22 дерев породи ясен на земельній ділянці, що перебуває постійному користуванні АТ « Укрзалізниця», внаслідок чого заподіяно шкоду в розмірі 280 327,10 грн ((протокол огляду місця події від 24.01.2022(а.с.35- 64 т.1), довідка про стан досудового розслідування у кримінальному провадженні №12023244000000083 від 24.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України ( а.с.79.т1)).
Відповідач вказані обставини щодо завдання шкоди довкіллю не заперечив, не подав доказів, які б спростовували факт незаконної рубки, також не заперечив щодо правильності визначення розміру заподіяної шкоди.
Отже, за вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту заподіяння шкоди довкіллю.
Перевіряючи доведеність протиправності поведінки відповідача, суд апеляційної інстанції виходить з того, що земельна ділянка захисних лісонасаджень, де виявлено незаконну рубку дерев, перебуває у постійному користуванні відповідача.
Як установлено Інструкцією з улаштування та утримання колії залізниць України, затвердженої наказом Укрзалізниці від 01.03.2012 №072-Ц, до поточного утримання захисних лісонасаджень віднесено, зокрема, роботи з їх охорони від самовільних рубок і пожеж. Охорону та ведення захисного господарства здійснюють спеціалізовані лісогосподарські підрозділи дистанцій захисних лісонасаджень (п. 2.11.3 Інструкції).
Окрім того, зазначені вимоги конкретизовані у Положенні про виробничий структурний підрозділ Жмеринська дистанція захисних лісонасаджень регіональної філії «Південно-західна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», відповідно до п.3.10 якого однією з основних функцій цього підрозділу є виконання вимог по охороні навколишнього природнього середовища, ліквідація пожеж і раціональне використання природніх ресурсів, а також згідно п. 3.26 виконання заходів по збереженню захисних функцій лісонасаджень, у тому числі : лісовідновлювальних і санітарно-оздоровчих заходів (а.с.95-102 т.1).
Матеріалами справи підтверджено факт незаконної рубки дерев на підвідомчій відповідачу території, що свідчить про неналежну організацію охорони лісонасаджень і відсутність ефективних заходів для запобігання порушенню.
Твердження апелянта про те, що АТ Укрзалізниця є потерпілою особою, оскільки товариство самостійно виявило порубку та повідомило правоохоронні органи, а отже, його вина у заподіянні шкоди відсутня, спростовується нормами законодавства, оскільки виявлення працівниками відповідача факту рубки вже після її здійснення та звернення до органів поліції є лише виконанням обов`язку щодо реагування на виявлений злочин та не доводить вжиття належних превентивних заходів охорони. Факт встановлення чи не встановлення осіб порушників у кримінальному провадженні не звільняє постійного лісокористувача від обов`язку відшкодувати шкоду, заподіяну довкіллю через незабезпечення збереження лісу. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2020 у справі № 9901/93/19, у якій суд дійшов висновку, що лісокористувач є не потерпілою, а навпаки, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок незаконної порубки лісу, перед державою як власником лісових ресурсів .
Таким чином, є підстави вважати, що АТ «Укрзалізниця», як постійний лісокористувач, не забезпечив виконання належних заходів охорони, що утворює склад протиправної бездіяльності як елемент цивільного правопорушення.
Причинний зв`язок у даному випадку полягає в тому, що шкода навколишньому природному середовищу виникла саме на території лісового фонду, охорона якої покладена на АТ «Укрзалізниця». Незаконне вирубування дерев стало можливим внаслідок неналежної реалізації відповідачем покладених на нього функцій щодо охорони та захисту лісу. Водночас, з урахуванням наведених вище позицій Верховного Суду, для встановлення причинного зв`язку не вимагається доводити, що відповідач особисто здійснював незаконну порубку або сприяв її вчиненню. Достатнім є встановлення того, що шкода стала наслідком невиконання або неналежного виконання ним визначених законом обов`язків щодо охорони лісових насаджень.
За вказаних обставин підтверджується наявність причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача та заподіяною шкодою. АТ «Укрзалізниця» не доведено наявності обставин, які б заперечували або виключали цей причинний зв`язок.
Щодо підтвердження вини відповідача у заподіянні шкоди оцінюється судом з урахуванням того, що у деліктних правовідносинах саме на особу, щодо якої заявлено вимогу, покладається обов`язок довести відсутність своєї вини.
Водночас, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про системну організацію належної охорони лісових насаджень, здійснення контролю за їх станом та вжиття заходів, спрямованих на запобігання незаконній порубці дерев на земельній ділянці, що перебуває у його постійному користуванні.
Отже, відповідачем не доведено відсутності його вини, а отже не спростовано презумпцію винуватості у деліктному зобов`язанні, обов`язок здійснення чого покладено саме на завдавача шкоди.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неналежне виконання відповідачем обов`язків, передбачених ч.2 ст.19 ЛК України.
Судова колегія вважає доведеним розмір шкоди, завданої незаконною рубкою дерев, у сумі 280 327,10 грн, оскільки він підтверджується висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 22.11.2022 № 502/22-22, проведеної в межах кримінального провадження №12022244000000083, наявної у матеріалах справи. Зазначений висновок складено відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665.
За змістом статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта не має для суду наперед встановленої сили та підлягає оцінці разом з іншими доказами відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу. Дослідивши зазначений висновок у сукупності з іншими матеріалами справи, судова колегія не встановила підстав ставити під сумнів його достовірність, повноту чи обґрунтованість або відхиляти його як доказ.
При цьому колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27.01.2021 у справі № 461/3675/17, згідно з якою процесуальне законодавство не виключає можливості використання доказів, отриманих у межах іншого судового провадження, якщо вони стосуються предмета доказування та відповідають вимогам належності, допустимості й достовірності.
Оскільки висновок судової експертизи відповідає зазначеним вимогам, а відповідач не заперечує визначений експертом розмір шкоди, судова колегія дійшла висновку, що розмір шкоди у сумі 280 327,10 грн є доведеним та підлягає відшкодуванню.
Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, відповідно до вимог процесуального закону, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами вжиття всіх передбачених законодавством і достатніх заходів, спрямованих на забезпечення охорони та збереження лісового фонду, запобігання незаконним рубкам, а також своєчасне виявлення і припинення таких правопорушень.
Факт незаконної рубки дерев на території, що перебуває у віданні відповідача, свідчить про неналежне виконання ним покладених законом обов`язків щодо охорони лісу. При цьому саме на відповідача покладається обов`язок доведення відсутності своєї вини, оскільки у деліктних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди, передбачена статтями 614, 1166 Цивільного кодексу України. Відповідачем не надано доказів, які б спростовували зазначену презумпцію або свідчили про вжиття ним усіх залежних від нього заходів для недопущення заподіяння шкоди.
За таких обставин суд доходить висновку про наявність у діях (бездіяльності) відповідача всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної бездіяльності, шкоди, причинного зв`язку між бездіяльністю та заподіяною шкодою, а також вини відповідача, що є достатньою правовою підставою для задоволення позовних вимог.
Інші доводи сторони відповідача не спростовують встановлених судом обставин, не підтверджуються належними та допустимими доказами і не впливають на правильність наведених висновків суду.
Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.06.2026 у справі №924/311/26 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі Акціонерного товариства «Українська залізниця» не вбачається. 
Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно ст.129 ГПК України.
Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.06.2026 у справі №924/311/26 залишити без змін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» - без задоволення.
2. Справу №924/311/26 повернути Господарському суду Хмельницької області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "27" липня 2026 р.

Головуючий суддя Гудак А.В. 

Суддя   Мельник О.В. 

Суддя   Петухов М.Г.