Справа № 163/49/26
Провадження № 3/163/110/26 

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2026 року       місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремета С.А., 
з участю секретаря Голядинець О.В.,
захисника Стецюка О.В. в режимі відеоконференції,
розглянувши направлений Відділенням поліції № 1 м.Любомль Ковельського РУП ГУНП у Волинській області протокол серії ААД №571598 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1  31 грудня 2025 року о 15 год 01 хв в місті Любомль по вулиці Володимирській в порушення п.2.9.а. Правил дорожнього руху керував автомобілем марки «Опель Віваро», номерний знак НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання 10.08.2026 року ОСОБА_1 не з`явився, захист своїх інтересів доручив адвокату Стецюку О.В. В попередньому засіданні  ОСОБА_1 свою винуватіть заперечив, пояснив, що керував автомобілем проте не вживає наркотичні речовини.
У судовому засіданні захисник - адвокат Стецюк О.В висловив правову позицію про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводив лікар, який не проходив відповідного тематичного навчання. Крім того, після отримання позитивного результату первинного тестування, відповідно до встановленого порядку, обов`язковим є проведення газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрії з метою підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи, чого в даному випадку зроблено не було. З огляду на зазначене, процедура проведення огляду була істотно порушена, а тому висновок такого огляду не може вважатися допустимим доказом.

Дослідженими у судовому засіданні доказами винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доводиться та підтверджується: особистими поясненнями ОСОБА_1 ; власне самим протоколом про адміністративне правопорушення; постановою ЕНА№6441551 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП; направленням на огляд; актом огляду; висновком №50 від 31.12.2025 щодо результатів медичного огляду про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння (марихуана), показаннями свідка, відеозаписом події.

За клопотанням сторони захисту в судовому засідання був допитаний в якості свідка - лікар ОСОБА_2 .
Свідок  ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що він перебував на чергуванні згідно з відповідним наказом по закладу охорони здоров`я. Відповідно до покладених обов`язків, чергові лікарі здійснюють огляд осіб, доставлених працівниками поліції для проведення медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Працівниками поліції для проведення огляду на предмет наявності наркотичного сп`яніння був доставлений ОСОБА_1 . Процедура освідування здійснювалася за участю медичної сестри. Під час огляду було відібрано біологічний матеріал (сечу) в одну пробірку для проведення експрес-тесту. Через власну технічну помилку перший експрес-тест був невдалий (занурив в сечу разом із захисним ковпачком), тому дослідження провели за допомогою другого тесту, який показав позитивний результат на вміст канабісу (марихуани). Крім того, стан сп`яніння підтверджувався чіткою клінікою, а саме: значно розширеними зіницями та відповідними поведінковими ознаками.
На запитання захисника свідок показав, що спеціального курсу тематичного удосконалення щодо проведення оглядів осіб на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння за останній період він не проходив. Проте, свідок наголосив, що володіє належними базовими клінічними знаннями для виявлення ознак сп`яніння, а відповідне профільне навчання проходив до 2015 року. Крім того, аналогічні методичні інструктажі та заходи з підвищення кваліфікації періодично проводяться лікарями-наркологами на базі територіального медичного об`єднання (ТМО). Свідок підтвердив, що детально ознайомлений із вимогами діючої Інструкції, текст якої безпосередньо наявний у кабінеті чергового лікаря для постійного використання.

Дослідженням відеозапису події встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху, про що йому було повідомлено та роз`яснено причину зупинки транспортного засобу. В подальшому, в процесі спілкування з водієм, працівник поліції виявив ознаки, що можуть свідчити про перебування у стані наркотичного сп`яніння, а саме звуження зіниць, у зв`язку з чим водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому лікувальному закладі. В лікарні ОСОБА_1 було відібрано біологічний матеріал (сечу), який досліджувався методом експрес-тестування. При цьому лікар ОСОБА_2 , з огляду на занурення тест-системи в сечу разом з пакуванням, здійснив заміну експрес-тесту та за результатами повторного дослідження виявив ознаки наркотичного сп`яніння, а саме вживання канабіноїдів (марихуани). Окрім лабораторного дослідження, огляд також проводився із застосуванням клінічних методів за поведінковими та фізіологічними ознаками. За результатами проведеного медичного огляду складено висновок про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Доводи сторони захисту щодо недопустимості висновку за результатами медичного огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, з тих підстав, що не було проведено підтверджуючого дослідження методом газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрії, суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.
Наданий суду висновок за результатами медичного огляду ОСОБА_1 був складений уповноваженою на те особою — лікарем, який проводив огляд із дотриманням встановленої процедури: із застосуванням експрес-тестування біологічного матеріалу (сечі) та з фіксацією поведінкових і фізіологічних ознак, що відповідно до чинного законодавства є самостійними та достатніми методами виявлення стану наркотичного сп`яніння. Сам факт непроведення підтверджуючого дослідження газовою (рідинною) хромато-мас-спектрометрією не свідчить про порушення процедури огляду в цілому та не спростовує наявність в організмі ОСОБА_1 наркотичного засобу, встановлену за результатами скринінгового дослідження та клінічного обстеження, а може оцінюватися судом лише в сукупності з іншими доказами щодо повноти та достатності проведеного огляду.
Суд звертає увагу, що право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду прямо передбачене п. 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року (із змінами). Однак ОСОБА_1 цим правом не скористався, висновок за результатами проведеного щодо нього медичного огляду в установленому законом порядку не оскаржив.
Отже, вказаний висновок не суперечить фактичним обставинам справи та іншим доказам, зокрема даним відеозапису події, а тому суд визнає його належним та допустимим доказом.
Щодо клопотання про призначення комісійної судової-медичної експертизи.
Судом встановлено, що протягом тривалого судового розгляду, з моменту надходження справи до суду 5 січня 2026 року, суд всіляко сприяв стороні захисту в реалізації права на захист, зокрема шляхом відкладення розгляду справи з метою отримання відповідей на адвокатські запити.
Також судом було задоволено клопотання сторони захисту про відкладення судового розгляду з метою подання відповідного експертного висновку, замовленого самою стороною захисту. При цьому в судовому засіданні стороні захисту неодноразово роз`яснювалося, що суд усіляко сприяє реалізації права на захист, однак обов`язок доведення заявлених позицій та аргументів шляхом подання відповідних доказів покладається саме на ту сторону, яка їх заявляє. Судом також зверталася увага на те, що клопотання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню в судовому засіданні, мали заявлятися завчасно та в повному обсязі, а не шляхом послідовного заявлення нових клопотань про доповнення обсягу доказів у кожному наступному судовому засіданні.
У зв`язку з цим захиснику було поставлено питання щодо того, яким чином за відсутності первинного біологічного матеріалу експерт зможе надати відповіді на поставлені перед ним запитання. Крім того, з приводу другого питання, яке сторона захисту просила поставити на вирішення експертизи, а саме — чи був проведений огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння з дотриманням вимог відповідної інструкції (Порядку), судом обговорювалось, чи вирішення такого питання взагалі належить до компетенції експерта, оскільки за своєю правовою природою воно є питанням оцінки дотримання встановленої нормативно-правовим актом процедури проведення огляду, тобто питанням права.
Разом з тим, з метою повної та всебічної реалізації стороною захисту права на захист, судом, незважаючи на наведені сумніви щодо можливості проведення такої експертизи, було надано додатковий час для подання стороною захисту відповідного висновку експерта.
Втім, у визначений судом строк висновок експерта стороною захисту подано не було. Натомість стороною захисту подано клопотання про призначення комісійної судово-медичної експертизи.
Оцінюючи вказане клопотання в сукупності з наведеними вище обставинами, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на таке. Проведення комісійної судово-медичної експертизи є об`єктивно неможливим за відсутності первинного біологічного матеріалу, відібраного у ОСОБА_1 , який на теперішній час не зберігся, а тому призначення такої експертизи не забезпечить отримання будь-яких доказових результатів та не сприятиме встановленню обставин, що мають значення для цього провадження.
З огляду на те, що судовий розгляд у цій справі триває значний період часу, а стороні захисту судом неодноразово надавалася можливість реалізувати своє право на подання доказів, у тому числі шляхом відкладення судових засідань, суд розцінює таке клопотання про призначення експертизи, проведення якої є об`єктивно неможливим, як таке, що спрямоване на невиправдане затягування розгляду справи.

Висновок суду: зібраними у справі доказами в їх сукупності повністю доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів та необхідності призначення додаткової експертизи спростовуються дослідженими матеріалами справи і не ставлять під сумнів обґрунтованість пред`явленого звинувачення за протоколом.
Враховуючи характер правопорушення та особу порушника, стягнення на нього слід накласти у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Згідно із ст.40^1 КУпАП слід стягнути судовий збір у відповідному розмірі.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.
Штраф в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень підлягає стягненню на рахунок UA588999980313050149000003001 в Казначействі України (ЕАП) (МФО 899998, одержувач: ГУ ДКСУ у Волинській області, код ЄДРПОУ 38009371, код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу "адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху").
Стягнути з  ОСОБА_1 в користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору на рахунок UA958999980313161206000003480 в Казначействі України (ЕАП) (отримувач ГУК у Волинській області/місто Любомль, код ЄДРПОУ 38009371, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір").
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Несплата штрафу є підставою для примусового виконання постанови про стягнення штрафу у подвійному розмірі.
Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.
Дата складення повного тексту постанови 12.08.2026 року.

Суддя Любомльського районного суду
Волинської області         С.А.Шеремета