Справа № 584/702/25
Провадження № 2/584/119/26 

РІШЕННЯ 
Іменем України

08.07.2026 Путивльський районний суд Сумської області 
у складі: головуючого - судді Данік Я.І.,
за участі: секретаря – Кравченко А.Ю., 
представника позивача – Кандюкова Г.Г. (у режимі відеоконференції),
представника відповідача – Бауліної Н.В. (у режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Путивль за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «BIOL BUSINESS» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кролевецький комбікормовий завод» про визнання недійсним договору оренди землі, 

встановив:

ТОВ «BIOL BUSINESS» звернулося до суду з позовом, який обґрунтовувало тим, що 29 січня 2007 року між ТОВ «BIOL BUSINESS» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі, відповідно до якого ОСОБА_1 передав позивачу ТОВ «BIOL BUSINESS» у строкове платне користування терміном на 20 років земельну ділянку, кадастровий номер 5923881900:06:003:0054 площею 2,20 га. Вказаний договір було зареєстровано 18 грудня 2007 року в Путивльському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за №040763300025.
Оскільки позивачу стало відомо, що зазначена земельна ділянка, кадастровий номер 5923881900:06:003:0054, передана в оренду відповідачу ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод» на підставі договору оренди землі від 25 вересня 2020 року, укладеного між ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод» та ОСОБА_1 та право оренди вказаної земельної ділянки зареєстровано 25 вересня 2020 року за ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод», тобто в період дії договору оренди землі, укладеного між ТОВ «BIOL BUSINESS» та ОСОБА_1 , у зв`язку з цим позивач просить визнати недійсним договір оренди землі від 25 вересня 2020 року, укладений між ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод» та ОСОБА_1 (номер запису про реєстрацію іншого речового права 38405742) та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Представник відповідача ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод» подала відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечувала та зазначила, що позивач у позовній заяві стверджує, що між ТОВ «BIOL BUSINESS» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5923881900:06:001:0577, однак з наданого позивачем договору неможливо встановити щодо якої земельної ділянки його було укладено. Крім того, зазначила, що представником позивача не було надано доказів реєстрації договору укладеного між ТОВ «BIOL BUSINESS» та ОСОБА_1 щодо оренди землі в АС ДЗК (а.с.91-94).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.100,119,120,132,133,141,145,147,148). 
Заслухавши представника позивача, який позовні вимоги підтримав, представника відповідача ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод», яка позов не визнала у повному обсязі, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке.
Судом встановлено, що відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на землю серії І-СМ №028922 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,20 га, кадастровий номер 5923881900:06:003:0054, розташованої на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с.17).
Відповідно до копії договору оренди землі від 29 січня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «BIOL BUSINESS», який зареєстрований у Білопільському міжрайонному реєстраційному відділенні Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам», про що у державному реєстрі земель було вчинено запис за №040763300025 від 28 лютого 2007 року, ТОВ «BIOL BUSINESS» надано в оренду земельну ділянку загальною 2,20 га, строком на 20 років, що розташована на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с.14-15).
Відповідно до копії Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі між ТОВ «BIOL BUSINESS» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер площею 1,682 га, який було зареєстровано 18 грудня 2007 року за №040863301602 (а.с.19-28).
Згідно з актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 25 січня 2007 року та з актом приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду від 7 березня 2007 року, були визначені межі земельної ділянки площею 2,20 га, що розташована на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області і належить ОСОБА_1 та проведена передача зазначеної земельної ділянки (а.с.16).
Відповідно до копії додатку від 14 лютого 2007 року до договору оренди від 29 січня 2007 року орендодавець має право кожні 5 років ставити питання про дострокове розірвання договору оренди, про що повинен попередити за півроку орендаря (а.с.18).
Відповідно до копії договору оренди землі від 25 вересня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод», ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод» надано в оренду земельну ділянку 5923881900:06:003:0054 площею 2,1984 га, строком на 10 років (а.с.136-137).
Згідно з інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 20 травня 2025 року земельна ділянка кадастровий номер 5923881900:06:003:0054 площею 2,1984 га, яка 21 березня 2017 року зареєстрована за ОСОБА_1 , перебуває в оренді ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод» на підставі договору, зареєстрованого 25 вересня 2020 року, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 38405742 (а.с.13).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Стаття 14 Закону України «Про оренду землі» визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Форма Типового Договору оренди землі затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року №220.
Відповідно до ст.16 Закону України «Про оренду землі», укладання договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Статтями 125, 126 ЗК України, у редакції, чинній станом на час укладення договору оренди між ОСОБА_1 і ТОВ «BIOL BUSINESS», визначено, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.
Відповідно до ст.18 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній станом на час укладення договору оренди від 29 січня 2007 року, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. 
У силу приписів ст.20 цього Закону укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. 
Отже, набрання чинності договором оренди земельної ділянки законодавець пов`язував із виникненням у орендаря права оренди після державної реєстрації такого договору в установленому законом порядку.
Вказані вище норми законодавства дають підстави для висновку про те, що укладений правочин у формі договору з передачі в оренду земельної ділянки, який не зареєстрований у встановленому законом порядку, не можна вважати таким, що створює юридичні наслідки для його сторін у вигляді набуття прав та обов`язків стосовно його предмета.
Відповідно до ст.202 ЗК України, у редакції станом на 29 січня 2007 року, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель.  Державний реєстр земель складається з двох частин:  а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. 
На час укладення договору оренди від 29 січня 2007 року діяв Порядок державної реєстрації договору оренди землі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073 «Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі».
Державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою 
факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки.  Забезпечення реєстрації договорів оренди покладається на відповідні державні органи земельних ресурсів:  районні відділи земельних ресурсів; управління (відділи) земельних ресурсів у містах обласного і районного підпорядкування; Київське і Севастопольське міське управління земельних ресурсів. Для державної реєстрації договорів оренди юридична або фізична особа (заявник) подає особисто або надсилає поштою до відповідного державного органу земельних ресурсів:  заяву про державну реєстрацію договору оренди; договір оренди (у трьох примірниках); план (схему) земельної ділянки, яка надається в оренду (у трьох примірниках); рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання в оренду земельної ділянки, що перебуває у державній або комунальній власності;  результати конкурсу чи аукціону - у разі набуття права на оренду земельної ділянки на конкурентних засадах;  копію державного акта на право власності на землю, що перебуває у власності фізичних або юридичних осіб. Крім зазначених документів до заяви додаються: акт перенесення меж земельної ділянки, яка надається в оренду, на місцевість - у разі не визначення їх у натурі; проект відведення земельної ділянки - у разі надання її в оренду із зміною цільового призначення (п.п. 2-5). 
Державний орган земельних ресурсів у 20-денний термін перевіряє подані документи на відповідність чинному законодавству та за результатами перевірки готує висновок про державну реєстрацію або обґрунтований висновок про відмову у такій реєстрації і передає реєстраційну справу відповідно виконавчому комітету сільської, селищної та міської ради, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям за місцем розташування земельної ділянки для засвідчення факту державної реєстрації або відмови у такій реєстрації. Факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи (п.п. 11, 12).
Після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком. Книга записів державної реєстрації договорів оренди землі ведеться окремо в розрізі кожної сільської, селищної, міської ради, а також у розрізі Київської, Севастопольської міської державної адміністрації. Книга прошнуровується, засвідчується підписами сільського, селищного, міського голови та начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів і скріплюється печатками. Датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата
засвідчення факту державної реєстрації (п.п. 13, 14). 
Відповідно до п.п.4.2, 4.3, 4.4 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 року №174 (втратив чинність 20 серпня 2012 року), державна реєстрація договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації. У книзі реєстрації реєструються, в тому числі, договори оренди землі. Книга реєстрації є власністю держави. 
Договір оренди від 29 січня 2007 року зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, тому набув чинності у відповідності до ст.18 Закону України «Про оренду землі».
У зв`язку з набранням чинності Законом України «Про державний земельний кадастр» з 1 січня 2013 року Перехідна реєстраційна система припинила функціонування, наявні у ній відомості в автоматизованому порядку перенесено до Національної кадастрової системи.
Згідно зі ст.3 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр базується на принципах об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі.
Відповідно до п.12 постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.
В силу ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», державна реєстрація прав на земельну ділянку проводиться виключно за наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про зареєстровану земельну ділянку, а щодо новоствореного об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, - виключно за наявності в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва відомостей про такий об`єкт. Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельні ділянки, що здійснюється з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Державного земельного кадастру про наявність/відсутність зареєстрованих речових прав щодо відповідної земельної ділянки до 1 січня 2013 року.
Пунктами 1, 3 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» передбачено, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
У постанові ВП ВС від 2 жовтня 2019 року №587/2331/16-ц (14-411цс19) викладено правовий висновок про те, що державний реєстратор у ході здійснення реєстраційних дій, зокрема, встановлює відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію, необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.
Згідно з абзацом четвертим частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.
Укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою (постанови від 20 березня 2019 року у справі № 587/2110/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц, від 2 жовтня 2019 року у справі № 587/2331/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц, від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18).
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19 (провадження № 14-65цс22), орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою.
Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Враховуючи, що на час підписання оспорюваного договору оренди та реєстрації права оренди земельної ділянки був чинним інший договір оренди цього ж об`єкта, підписаний раніше і зареєстрований, є підстави для визнання оспорюваного договору оренди недійсним як такого, що суперечить акту цивільного законодавства (частина перша статті 203 ЦК України), зокрема, приписам абзацу четвертого частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі», а також скасування його державної реєстрації. 
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 червня 2023 року по справі № 357/9169/18 (провадження №61-7948св22 ). Подібний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 587/2110/16-ц (провадження № 14-25цс19), від 19 лютого 2020 року у справі № 387/515/18 (провадження № 14-430цс19) та у постанові Верховного Суду від 09 липня 2021 року у справі № 584/722/18 (провадження № 61-3381св21).
При цьому суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту є належним, оскільки відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є підставою для реєстрації таких прав, тобто на підставі рішення суду про визнання договору оренди, укладеного між відповідачами, недійсним позивач матиме змогу зареєструвати своє речове право на земельну ділянку, а отже – відновити своє порушене право, за захистом якого він звернувся до суду з позовом. 
Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що договір оренди землі 25 вересня 2020 року було укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод» в період дії договору оренди землі від 29 січня 2007 року, укладеного між ТОВ «BIOL BUSINESS» та ОСОБА_1 .
При цьому відповідачами не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували, що станом 25 вересня 2020 року - дату укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод» договору оренди землі, припинив свою дію укладений між ТОВ «BIOL BUSINESS» та ОСОБА_1 договір оренди землі від 29 січня 2007 року.
З огляду на таке, укладення 25 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод» договору оренди землі не відповідає вимогам чинного законодавства, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог про визнання його недійсним.
Доводи представника відповідача про недоведеність того, що об’єктом договору оренди, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 , є та ж земельна ділянка, яка передана ним в оренду ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод», є надуманими і спростовуються наявними у справі доказами. Інші доводи представника відповідача також не є підставою для відмови у позові.
У зв`язку із задоволенням позову, в силу ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача 2422 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору при подачі позову, у дольовому порядку по 1211 грн. 20 коп. з кожного, а також 1211 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору при подачі заяви про забезпечення позову, у дольовому порядку по 605 грн. 60 коп. з кожного.
Керуючись ст.ст.12,13 81,141,263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «BIOL BUSINESS» (місцезнаходження: пров.Зарічний, 7, с.Волокитине, Конотопський район, Сумська область, код ЄДРПОУ 21119981) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кролевецький комбікормовий завод» (місцезнаходження: вул.Транспортна, 34, м.Кролевець, Конотопський район, Сумська область, код ЄДРПОУ 00686279) про визнання недійсним договору оренди землі задовольнити.
Визнати недійсним договір оренди землі від 25 вересня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кролевецький комбікормовий завод» (номер запису про реєстрацію іншого речового права 38405742) на право володіння та користування земельною ділянкою площею 2,1984 га, кадастровий номер 5923881900:06:003:0054, що знаходиться на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «BIOL BUSINESS» 1211 грн. 20 коп. (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок) витрат по сплаті судового збору при подачі позову та 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) витрат по сплаті судового збору при подачі заяви про забезпечення позову.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кролевецький комбікормовий завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «BIOL BUSINESS» 1211 грн. 20 коп. (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок) витрат по сплаті судового збору при подачі позову та 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) витрат по сплаті судового збору при подачі заяви про забезпечення позову.
Рішення суду може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено в повному обсязі 16 липня 2026 року.

Суддя Я.І.Данік