Провадження № 2/537/2028/2026
Справа № 537/3488/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2026 в м. Кременчуці Крюківський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Фадєєвої С.О., за участі секретаря судових засідань Супруненко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці в залі суду цивільну справу № 537/3488/26 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Позика» звернулося до суду з позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 78793557 від 26.10.2021 у розмірі 10117 грн 50 коп., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 5500 грн.
На обґрунтування позову зазначив, що 26.10.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 78793557. Згідно з умовами вказаного договору відповідачу було надано грошові кошти в сумі 3800 грн, які він зобов`язувався повернути та сплатити проценти за користування кредитом. 01.09.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» було укладено договір факторингу № 01092025/1, згідно з яким ТОВ «Фінансова компанія «Позика» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС», у тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 78793557 від 26.10.2021. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором № 78793557 не виконує, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 10117 грн 50 коп., з яких: 3800 грн – заборгованість за тілом кредиту та 6317 грн 50 коп. – заборгованість за відсотками. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «Фінансова компанія «Позика».
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Позика» свого представника у судове засідання не направив, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність.
Відповідач ОСОБА_1 повторно до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому ЦПК. Відзиву на позову заяву та будь-яких клопотань, в тому числі про застосування строку позовної давності, до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 628 ЦК України обумовлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст.12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Як встановлено судом, 26.10.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 78793557. Згідно з п.3.1 договору товариство надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 3800 грн з оплатою по процентній ставці, що вираховується в наведеному графіку згідно п.3.2 цього договору, а ОСОБА_1 зобов`язувався повернути кредит та сплатити передбачені цим договором проценти у строки та на умовах договору. У відповідності до п.3.2 договору за користування кредитом відповідач зобов`язувався сплатити стандартну проценту ставку у розмірі 3 %, яка застосовується у межах строку, визначеному п.4.2 договору та у межах нового стандартного періоду строку кредитування, якщо відбулося продовження кредитування за ініціативою клієнта. Відповідно до п.4.2 договору ОСОБА_1 зобов`язувався повністю повернути кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за кредитом, до 08.11.2021. Пунктом 11.1 договору визначено, що він набирає чинності з моменту його укладення і діє до 24.01.2022, але у будь-якому випадку до повного виконання клієнтом зобов`язань за цим договором.Договір підписано сторонами, в тому числі відповідачем ОСОБА_1 26.10.2021 одноразовим ідентифікатором 725029.
Сума кредитних коштів у розмірі 3800 грн була перерахована на картковий рахунок, вказаний ОСОБА_1 при укладенні договору, що підтверджується копією повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про перерахування коштів від ТОВ «ФК «ІРБІС» через систему платежів «LiqPay» на картку НОМЕР_1 . З виписки АТ КБ «ПриватБанк», наданої на виконання ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука від 11.08.2026, вбачається, що на картковий рахунок № НОМЕР_2 , належний ОСОБА_1 , було перераховано 26.10.2021 грошову суму 3800 грн. Відповідач не спростував факту отримання грошових коштів за договором.
01.09.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Позика» та ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» було укладено договір факторингу №01092025/1, за яким ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» передав ТОВ «Фінансова компанія «Позика» за плату належні йому права вимоги до боржників. Відповідно до п.4.1 цього договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог, що наведені у додатку № 1 до цього договору. Згідно з підписаним 01.09.2025 сторонами актом приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025, витягом із додатку №1 до договору факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025 (реєстру прав вимоги) ТОВ «Фінансова компанія «Позика» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 та право вимоги за кредитним договором № 78793557 від 26.10.2021 у розмірі 10117 грн 50 коп., з яких: 3800 грн – заборгованість за тілом кредиту та 6317 грн 50 коп. – заборгованість за відсотками. Правомірність переходу права вимоги до позивача відповідачем не оспорювалася.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу ст. 530 ЦПК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.536 ЦПК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільногозаконодавства. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів порушив, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у вказаному розмірі. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про погашення боргу, про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує обов`язки за договором, не надала суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості та її розміру, не надала суду доказів, що прострочення виконання грошового зобов`язання сталося не з її вини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 2662 грн 40 коп.
Частинами 3,4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз чинного цивільного процесуального законодавства дає підстави стверджувати, що відшкодуванню підлягають витрати виключно на професійну правничу допомогу адвоката (адвокатське бюро/об`єднання) і тільки за умови, що вони обґрунтовані, співмірні зі складністю справи, обсягом послуг, часом, витраченим адвокатом, а також подана відповідна заява з детальним описом робіт. При цьому суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат за наявності заперечень учасника справи, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 39493634/01 від 02.01.2026, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Позика» та ФОП ОСОБА_2 , яка діє на підставі виписки, платник єдиного податку 3 групи, згідно з умовами якого договору виконавець – фізично особа-підприємець Лівак І.М. прийняла на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором; копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних Лівак І.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Позика» щодо стягнення кредитної заборгованості, в якому зазначена загальна сума витрат на правову допомогу у розмірі 5500 грн, з яких: 500 грн – письмова консультація клієнта щодо спірних правовідносин, 1500 грн – правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Позика», 3000 грн – складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, у тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та 500 грн – формування додатків до позовної заяви (письмові докази).
З позовної заяви вбачається, що вона підписана керівником установи Міньковською А.В.
Відповідно до статті 1 Закону № 5076 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Види адвокатської діяльності визначені у ст.19 цього Закону. 
Верховний Суд у постанові від 01.02.2022 у cправі № 910/10935/20 зробив висновок, що укладення договору про надання правової допомоги адвокатом як фізичною особою - підприємцем не позбавляє його статусу адвоката. Поряд з цим відповідно до частини першої статті 26 Закону № 5076 адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги; документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Суду не надано доказів, що ФОП Лівак І.М. є адвокатом та діяла у справі саме як адвокат на підставі договору про надання правничої допомоги, виданої позивачем довіреності на виконання умов договору і заявки, чи на підставі ордеру. У судовому засіданні Лівак І.М. участі не брала і суд позбавлений можливості перевірити її повноваження. З огляду на викладене суд вважає, що у відшкодуванні витрат на правову допомогу позивачеві слід відмовити.
Керуючись ст.5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 137, 141, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 530,536,629,1049, 1054 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:
Задовольнити позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (код ЄДРПОУ 39493634, місцезнаходження: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за кредитним договором № 78793557 від 26.10.2021 у розмірі 10117 грн 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662 грн 40 коп.
У задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя С.О. Фадєєва