ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/17/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І.С. - головуючого, Зуєва В.А., Міщенка І.С.,

секретар судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Офісу Генерального прокурора - Колодяжної А.В.,
Київської міської ради - Дармостук Н.О.,
Товариства з обмеженою відповідальністю 
«Метр А1» - Грубника Д.Л.,
Товариства з обмеженою відповідальністю 
«Укр Рітейл» - не з`явився, 
Товариства з обмеженою відповідальністю 
«БК Буд Механізація» - не з`явився,
Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу 
Сазонової Олени Миколаївни - не з`явився,
Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу 
Куксової Марії Сергіївни - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради 

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2025 (у складі колегії суддів: Тищенко О.В. (головуючий), Гончаров С.А., Сибіга О.М.)

у справі № 910/17/25
за позовом  Київської міської ради 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метр А1»,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Рітейл», Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Буд Механізація», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куксової Марії Сергіївни,
про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:
У січні 2025 року Київська міська рада звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метр А1» (далі - ТОВ «Метр А1»), у якому просила суд:
- усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у володінні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куксової М.С. про державну реєстрацію права власності від 06.07.2022 № 64090066 на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ «Ю», загальною площею 97 кв. м, що розташований на земельній ділянці (кадастровий номер 8000000000:66:044:0023) площею 0,0207 га, що розташована за адресою: вул. Каховська, 60 у Дніпровському районі міста Києва, за ТОВ «Метр А1»;
- усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у володінні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом припинення права власності ТОВ «Метр А1» на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ «Ю», загальною площею 97 кв. м, що розташований на земельній ділянці (кадастровий номер 8000000000:66:044:0023) площею 0,0207 га, що розташована за адресою: вул. Каховська, 60 у Дніпровському районі міста Києва;
- усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у володінні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом зобов`язання ТОВ «Метр А1» знести об`єкт самочинного будівництва: а саме об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ «Ю», загальною площею 97 кв. м, що розташований на земельній ділянці (кадастровий номер 8000000000:66:044:0023) площею 0,0207 га, що розташована за адресою: вул. Каховська, 60 у Дніпровському районі міста Києва; з приведенням земельної ділянки у придатний для використання стан.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці (кадастровий номер 8000000000:66:044:0023) площею 0,0207 га за адресою: вул. Каховська, 60 у Дніпровському районі міста Києва, є самочинно збудованим, оскільки під його будівництво не була відведена земельна ділянка, а Київська міська рада не приймала будь-яких рішень щодо передачі зазначеної земельної ділянки фізичним чи юридичним особам. При цьому здійснення відповідачем державної реєстрації прав відносно цього майна в силу приписів статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) не змінює статусу цього майна як самочинно збудованого та призводять до незаконного набуття прав на земельну ділянку комунальної власності.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Рітейл» (далі - ТОВ «Укр Рітейл»), Товариство з обмеженою відповідальністю «БК Буд Механізація» (далі - ТОВ «БК Буд Механізація»), Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонову О.М., Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куксову М.С.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.05.2025 позов задоволено частково. Постановлено усунути перешкоди територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у володінні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом зобов`язання ТОВ «Метр А1» знести об`єкт самочинного будівництва, а саме об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ «Ю», загальною площею 97 кв. м, що розташований на земельній ділянці (кадастровий номер 8000000000:66:044:0023) площею 0,0207 га, що розташована за адресою: вул. Каховська, 60 у Дніпровському районі міста Києва, з приведенням її у придатний для використання стан. Стягнуто з ТОВ «Метр А1» на користь Київської міської ради витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028,00 грн. У решті позову відмовлено.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 01.05.2025 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з Київської міської ради на користь ТОВ «Метр А1» витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 13 626,00 грн.
Не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції, у березні 2026 року Заступник керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права та наявність випадків, передбачених пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), просить поновити строк на подання цієї скарги, скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2025, а рішення Господарського суду міста Києва від 01.05.2025 залишити в силі. Судові витрати за подачу касаційної скарги стягнути з відповідача на користь Київської міської прокуратури.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.05.2026 поновлено Заступнику керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради строк на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2025 у справі № 910/17/25; відкрито касаційне провадження у справі № 910/17/25 за цією касаційною скаргою з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 ГПК, та призначено касаційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.06.2026.
ТОВ «Метр А1» у відзиві на касаційну скаргу зазначає про її безпідставність та просить закрити касаційне провадження на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК.
Оскільки відповідно до наказу голови Касаційного господарського суду від 10.06.2026 № 1939/0/6-26 суддя у цій справі Міщенко І.С. перебуватиме у відрядженні з 20.06.2026 до 28.06.2026, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.06.2026 касаційну скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.07.2026.
ТОВ «Укр Рітейл», ТОВ «БК Буд Механізація», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куксова М.С. у судове засідання своїх представників не направили.
Відповідно до частини 1 статті 301 ГПК у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням положень статті 300 цього Кодексу.
Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК.
Так, за змістом частини 1, пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання. 
Ураховуючи положення статті 202 ГПК, наявність відомостей про направлення учасникам справи ухвал з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, відсутність заяв учасників щодо розгляду справи, у тому числі, клопотань про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є їхнім правом, а не обов`язком, Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності представників зазначених учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків. 
При вирішенні справи судами попередніх інстанцій установлено, що Київській міській раді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. прийнято рішення від 30.10.2020 № 54877381 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно з яким за ТОВ «Будт Торг ЛТД» зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: на нежитлову будівлю літ. «Ю», що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:66:044:0023, площею 0,0207 га, за адресою: вул. Каховська, 60 у Дніпровському районі м. Києва.
Підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.10.2020 № 54877381 стали: - технічний паспорт № 1098-д/20, виданий 15.09.2020 ТОВ «Технічний центр «Будівельно-інвентарна експертиза»; - довідка про підтвердження поштової адреси № 1098/2, видана 15.09.2020 ТОВ «Технічний центр «Будівельно-інвентарна експертиза»; - довідка про показники об`єкта нерухомого майна № 1098/1, видана 15.09.2020 ТОВ «Технічний центр «Будівельно-інвентарна експертиза».
Як свідчить зміст довідки про показники об`єкта нерухомого майна від 15.09.2020 № 1098/1, об`єкт (нежитлова будівля літ. «Ю», загальною площею 97,3 кв. м по вул. Каховській, 60 у м. Києві) виник у результаті капіталізації (обшиття та засклення міжколонного простору) навісу, який згідно з пунктом 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 за № 127 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 № 582/5773 (зі змінами та доповненнями), не належав до самочинного будівництва. Такі зміни не відносяться до категорії самочинного будівництва і згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» та відповідно до частини 2 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» об`єкт не потребує прийняття в експлуатацію.
У довідці про підтвердження поштової адреси від 15.09.2020 № 1098/2 зазначено, що нежитлова будівля літ. «Ю» загальною площею 97,3 кв. м має поштову адресу: м. Київ, вул. Каховська, 60.
Судом установлено, що за даними, які містяться на порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, відсутня будь-яка інформація про зареєстровані чи видані документи, що дають право на виконання підготовчих чи будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:66:044:0023 на вул. Каховській, 60 у Дніпровському районі м. Києва.
За доводами позивача, приватний нотаріус Сазонова О.М. при прийнятті рішення від 30.10.2020 № 54877381, на підставі якого внесено запис про право власності ТОВ «Будт Торг ЛТД» на спірний об`єкт нерухомого майна, не здійснив перевірку відомостей з Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва щодо прав цієї особи на земельну ділянку та документів, що відповідно до вимог законодавства свідчать про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.
У подальшому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М.С. прийнято два рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.12.2020 №55610072 та №55610310, відповідно до яких зареєстровано право власності на спірний об`єкт нерухомого майна за ТОВ «БК Буд Механізація».
Підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.12.2020 № 55610072 та № 55610310 стали договори купівлі-продажу частин спірної нежитлової будівлі від 09.12.2020 № 4826 та № 4827.
Крім того, приватним нотаріусом Куксовою М. С. прийнято рішення від 06.07.2022 № 64090066 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за яким зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна за ТОВ «Метр А1» на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 06.07.2022 № 2366.
За матеріалами реєстраційної справи № 2208402080000 (м. Київ, вул. Каховська, 60) , надана на запит суду Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), копія якої наявна в матеріалах справи, установлено наявність таких документів: 
- заяви № 42182986 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.10.2020, подану ТОВ «Буд Торг ЛТД» стосовно реєстрації права власності на об`єкт - нежитлову будівлю літ. «Ю», загальна площа 93,7 кв. м., за адресою: м. Київ, вул. Каховська, 60; 
- технічного паспорта на об`єкт - нежитлову будівлю літ. «Ю», загальна площа 93,7 кв. м., за адресою: м. Київ, вул. Каховська, 60, виготовленого 15.09.2020 на замовлення ТОВ «Буд Торг ЛТД», зі схемою розташування спірної будівлі, експлікацією, планом та характеристикою;
- довідки про підтвердження поштової адреси № 1098/2, виданої ТОВ «Технічний центр «Будівельно-інвентарна експертиза» 15.09.2020, в якій зазначено, що об`єкт виник в результаті капіталізації (обшиття та засклення міжколонного простору) навісу, який згідно з пунктом 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 № 217 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2021 за № 582/5773 (зі змінами та доповненнями) не належав до самочинного будівництва; ці зміни не відносяться до категорії самочинного будівництва згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» та відповідно до частини 2 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» об`єкт не потребує прийняття в експлуатацію; 
- довідки про підтвердження поштової адреси № 1098/2 від 15.09.2020, за якою нежитлова будівля літ. «Ю», загальною площею 93,7 кв. м., має поштову адресу: м. Київ, вул. Каховська, 60;
- інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - № 230461739 від 30.10.2020, з реєстрації заяви ТОВ «Буд Торг ЛТД» про реєстрацію права власності; 
- рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. від 30.10.2020 № 54877381 про проведення державної реєстрації права власності ТОВ «Буд Торг ЛТД» на приватну нежитлову будівлю у м. Києві по вул. Каховська, 60 (без зазначення кадастрового номеру земельної ділянки); 
- витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.10.2020 № 230463935 про проведення державної реєстрації права власності ТОВ «Буд Торг ЛТД» на приватну нежитлову будівлю у м. Києві по вул. Каховська, 60 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2208402080000); 
- заяви №43016399 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.12.2020, подану ТОВ «БК БУД Механізація», стосовно реєстрації права власності на об`єкт - нежитлову будівлю літ. «Ю», загальна площа 93,7 кв. м., за адресою: м. Київ, вул. Каховська, 60;
- договору купівлі-продажу частини нежитлової будівлі від 09.12.2020, укладеного між ТОВ «Буд Торг ЛТД» (продавець) та ТОВ «БК БУД Механізація» (покупець), щодо об`єкта нерухомого майна: частини нежитлової будівлі загальною площею 97,30 кв. м, за адресою: м. Київ, вул. Каховська, 60, літ. «Ю»; 
- інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 236245398 від 09.12.2020, з реєстрації заяви «БК БУД Механізація» про реєстрацію права власності; 
- рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куксової М.С. від 09.12.2020 № 55610072 про проведення державної реєстрації права власності ТОВ «БК БУД Механізація» на частину приватної нежитлової будівлі у м. Києві по вул. Каховська, 60 (без зазначення кадастрового номеру земельної ділянки); 
- витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.12.2020 № 236246890 про проведення державної реєстрації права власності «БК БУД Механізація» на частину приватної нежитлової будівлі у м. Києві по вул. Каховська, 60 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2208402080000); 
- заяви № 43016807 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.12.2020, подану ТОВ «БК БУД Механізація», стосовно реєстрації права власності на об`єкт - нежитлову будівлю літ. «Ю», загальна площа 93,7 кв. м., за адресою: м. Київ, вул. Каховська, 60;
- договору купівлі-продажу частини нежитлової будівлі від 09.12.2020, укладеного між ТОВ «Буд Торг ЛТД» (продавець) та ТОВ «БК БУД Механізація» (покупець), щодо об`єкта нерухомого майна: частини нежитлової будівлі загальною площею 97,30 кв. м, за адресою: м. Київ, вул. Каховська, 60, літ. «Ю»;
- інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - № 236247950 від 09.12.2020, з реєстрації заяви «БК БУД Механізація» про реєстрацію права власності; 
- рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куксової М.С. від 09.12.2020 № 55610310 про проведення державної реєстрації права власності ТОВ «БК БУД Механізація» на частину приватної нежитлової будівлі у м. Києві по вул. Каховська, 60 (без зазначення кадастрового номеру земельної ділянки); 
- витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 236248410 від 09.12.2020 про проведення державної реєстрації права власності «БК БУД Механізація» на частину приватної нежитлової будівлі у м. Києві по вул. Каховська, 60 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2208402080000);
- заяви № 51650263 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.07.2022, подану ТОВ «Метр А1», стосовно реєстрації права власності на об`єкт - нежитлову будівлю літ. «Ю», загальною площею 93,7 кв. м, за адресою: м. Київ, вул. Каховська, 60; зазначено у заяві кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:66:044:0023; 
- відомостей стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:66:044:0023, дата державної реєстрації земельної ділянки - 03.12.2021; 
- договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 06.12.2022, укладеного між ТОВ «БК БУД Механізація» (продавець) та ТОВ «Метр А1» (покупець), щодо об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі загальною площею 97,30 кв. м, за адресою: м. Київ, вул. Каховська, 60, літ. «Ю»; 
- інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - № 304327001 від 06.07.2022, з реєстрації заяви ТОВ «Метр А1» про реєстрацію права власності; 
- рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куксової М.С. від 06.07.2022 № 64090066 про проведення державної реєстрації права власності ТОВ «Метр А1» на нежитлову будівлю у м. Києві по вул. Каховська, 60 (зазначено кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:66:044:0023); 
- витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 304331067 від 06.07.2022 про проведення державної реєстрації права власності ТОВ «Метр А1» на нежитлову будівлю у м. Києві по вул. Каховська, 60 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2208402080000) та зазначено кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:66:044:0023. 
Також, відповідачем до матеріалів справи подано копію витягу з чергового кадастрового плану від 04.04.2025, до якого додано реєстр земельних ділянок, згідно з якими земельна ділянка з кодом 66:044:001 за адресою вул. Каховська, 60, площею 43 561,97 кв. м обліковувалась за ТОВ «Акрон Інвест» на праві оренди (строк оренди до 13.02.2022). 
Київська міська рада, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила, що не приймала будь-яких рішень щодо передачі у користування (власність) спірної земельної ділянки фізичним чи юридичним особам, тому зазначені рішення приватних нотаріусів є незаконними, порушують право територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради вільно володіти та розпоряджатися земельною ділянкою, розташованою на вул. Каховській, 60 у Дніпровському районі міста Києва, та одночасно призводять до незаконного набуття прав на землю комунальної власності, а отже рішення про державну реєстрацію права власності відповідача на спірний об`єкт нерухомого майна підлягає скасуванню. Позивач також зазначав, що враховуючи фактичні обставини цієї справи, ефективним способом захисту права власності територіальної громади на землю є усунення перешкод у володінні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з одночасним припиненням права власності відповідача на спірні об`єкти нерухомого майна та зобов`язання відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку, звільнивши її від будь-яких будівель і споруд.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково в частині усунення перешкоди територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у володінні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом зобов`язання ТОВ «Метр А1» знести об`єкт самочинного будівництва - нежитлову будівлю літ. «Ю», загальною площею 97 кв. м, що розташований на земельній ділянці (кадастровий номер 8000000000:66:044:0023) площею 0,0207 га, за адресою: вул. Каховська, 60 у Дніпровському районі міста Києва, з приведенням її у придатний для використання стан, та мотивував таке рішення тим, що позивачем належними і допустимими доказами, наявними у матеріалах справи, доведено факт здійснення самочинного будівництва на земельній ділянці, яка у встановленому законом порядку для таких цілей не надавалася будь-якій особі. Крім того, в матеріалах справи відсутні документи, згідно з якими будь-якій особі надавалося б право виконувати на спірній земельній ділянці будівельні роботи.
Суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з недоведеністю позивачем належними та допустимими доказами в розумінні статей 76, 77 ГПК обставин самочинного будівництва на спірній земельній ділянці, а відтак і підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини 4 статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).
У поданій касаційній сказі прокурор в обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення, послався на те, зокрема, що суд апеляційної інстанції при вирішенні спору неправильно застосував положення статті 376 ЦК, статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК), не врахував висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування зазначених норм права при вирішенні спору у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 16.02.2021 у справі №910/2861/18, від 20.07.2022 у справі № 923/196/20, від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22, а також порушив статті 73, 74, 76, 86, 236, 237, 312 ГПК. Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції не врахував, що не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або іншого речового права на земельну ділянку; реєстрація права власності на самочинне будівництво зо особою, яка здійснила самочинне будівництво, в силу частини 2 статті 376 ЦК не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного. Відсутність згоди власника земельної ділянки на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна надає йому право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки відповідно до статті 152 ЗК. Крім того, прокурор зазначив, що постанова суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 236 ГПК, оскільки винесена на підставі неналежних доказів (довідки про підтвердження поштової адреси та витягу з чергового кадастрового плану (дані міського земельного кадастру).
Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах, передбачених статтею 300 ГПК, та доводів і вимог касаційної скарги, виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина 1 статті 317 ЦК).
Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина 4 статті 373 ЦК).
Особливості права власності на землю врегульовані ЗК, відповідно до статті 80 якого суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. 
Згідно зі статтею 78 ЗК право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. При цьому права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою в повному обсязі можуть належати лише власникові земельної ділянки.
Власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам (частина 1 статті 375 ЦК).
Водночас можуть існувати ситуації, коли особа, не маючи прав на земельну ділянку (не будучи власником або користувачем земельної ділянки), здійснює на ній будівництво, або здійснює будівництво без відповідного документа, проєкту, з істотним порушенням будівельних норм і правил. Такі правовідносини врегульовані статтею 376 ЦК, в якій визначено правовий режим самочинного будівництва.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проєкту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Виходячи зі змісту наведеної норми, об`єкт нерухомого майна вважається самочинним будівництвом, якщо він збудований або будується: 1) на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проєкту; 3) з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Наявність хоча б однієї з наведених ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним (подібні висновки наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22, від 17.12.2025 у справі № 908/2388/21, на які послався прокурор в касаційній скарзі).
Відсутність в особи прав на земельну ділянку за загальним правилом унеможливлює отримання такою особою документів, необхідних для виконання будівельних робіт, оскільки, як зазначалося вище, право на забудову земельної ділянки належить власнику або особі, яка має відповідні речові права на земельну ділянку.
Отже, якщо об`єкт будується або збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, це є самостійною та достатньою підставою для кваліфікації його судом об`єктом самочинного будівництва.
У разі здійснення будівництва на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, найбільшого порушення зазнає право власника користуватись земельною ділянкою, яке слід розглядати як юридично гарантовану правовими нормами можливість власника самостійно господарювати на земельній ділянці, використовувати її корисні властивості для задоволення власних соціальних, економічних, духовних та інших потреб, тобто можливість її господарської експлуатації та, як наслідок, отримання доходу від неї. Особа, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що їй не належить, своїми протиправними діями позбавляє власника можливості належним чином вільно користуватися земельною ділянкою.
У разі самочинного будівництва особа своїми діями також створює й інші перешкоди власнику. Йдеться, зокрема, про порушення права розпорядження земельною ділянкою, яке належить лише її власнику і полягає у юридично забезпеченій можливості визначати юридичну або фактичну долю земельної ділянки, тобто можливість вчиняти різні дії із земельною ділянкою, у тому числі й щодо її відчуження іншим особам.
У статті 90 ЗК наведено перелік прав власників земельних ділянок, зокрема, продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність; самостійно господарювати на землі; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди тощо. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Відносини власника земельної ділянки із особою, яка вчинила самочинне будівництво на його земельній ділянці, регулюються частинами четвертою - шостою статті 376 ЦК. Такі відносини, як і будь-які інші відносини власності, є абсолютними, в яких праву власника кореспондує обов`язок усіх і кожного утримуватися від будь-яких посягань на це право.
Основу такої правової охорони утворює принцип єдності земельної ділянки й будівель та споруд, розташованих на ній, основною ідеєю якого є унеможливлення виникнення ситуацій, у яких будівля й земельна ділянка стають об`єктами конкуруючих прав та інтересів різних суб`єктів. Законодавче визначення правових наслідків самочинного будівництва ґрунтується на пріоритетності захисту прав власника земельної ділянки.
Стаття 376 ЦК розміщена у главі 27 «Право власності на землю (земельну ділянку)», тобто правовий режим самочинного будівництва пов`язаний з питаннями права власності на землю.
Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі (такий висновок наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18, від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22, на яку послався прокурор в касаційній скарзі).
Не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або такого іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці (такий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18, на яку послався прокурор в касаційній скарзі).
Особливістю об`єктів самочинного будівництва є те, що відповідно до частини 2 статті 376 ЦК особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
При цьому формулювання положень статті 376 ЦК виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила таке будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини 2 статті 376 ЦК не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті (такі висновки наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13; від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц; від 20.07.2022 у справі № 923/196/20, від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22).
З огляду на викладене самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, є порушенням прав власника відповідної земельної ділянки.
У справі, що розглядається, суд першої інстанції установив такі обставини:
- земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:66:044:0023, площею 0,0207 га, що розташована за адресою: вул. Каховська, 60 у Дніпровському районі м. Києва, перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради і будь-яким особам, у тому числі ТОВ «Буд Торг ЛТД» (змінено найменування на ТОВ «Укр Рітейл»), ТОВ «БК Буд Механізація», ТОВ «Метр А1», у користування відповідно до чинного законодавства не передавалася;
- за даними, які містяться на порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, відсутня будь-яка інформація про зареєстровані чи видані документи, що дають право на виконання підготовчих чи будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:66:044:0023 на вул. Каховській, 60 у Дніпровському районі м. Києва;
- рішення про надання земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:66:044:0023 для розміщення спірної нежитлової будівлі по вул. Каховська, 60 у Дніпровському районі м. Києва Київська міська рада не приймала, будь-яких дозвільних документів на будівництво цього об`єкта компетентні органи не видавали;
- будь-яка інформація щодо земельної ділянки, на якій розміщено спірний об`єкт нерухомого майна, у договорах купівлі-продажу частин спірної нежитлової будівлі від 09.12.2020, укладених між ТОВ «Буд Торг ЛТД» і ТОВ «БК Буд Механізація», відсутня.
Таким чином, установивши такі фактичні обставини, як будівництво спірного об`єкта нерухомого майна на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, а також без відповідного документа, який дає право виконувати відповідні будівельні роботи, що ґрунтуються на оцінці наявних у матеріалах справи доказах у їх сукупності, з огляду на наведені норми матеріального права та правові висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані при вирішенні спорів, пов`язаних із самочинним будівництвом, суд першої інстанції правильно кваліфікував здійснене будівництво спірного об`єкта як самочинне.
Посилання суду апеляційної інстанції на те, що спірний об`єкт нерухомого майна виник внаслідок проведення капіталізації вже існуючої споруди (навісу), що не вимагає будь-якої реєстрації проведення будівельних робіт, не спростовує обставин того, що цей об`єкт є самочинним будівництвом, при цьому будь-яких обставин правомірного користування цим об`єктом, а також земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, до проведення на підставі рішення приватного нотаріуса від 30.10.2020 № 54877381 первинної реєстрації права власності на цей об`єкт за ТОВ «Будт Торг ЛТД» судами попередніх інстанцій установлено не було, а учасниками справи (відповідачем та третіми особами) таких обставин належними і допустимими доказами не доведено.
Посилання суду апеляційної інстанції на те, що на час реєстрації за ТОВ «Будт Торг ЛТД» права власності на спірний об`єкт інформація щодо земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:66:044:0023 не відображена у витязі з чергового кадастрового плану, натомість містяться дані щодо забудови, яка мала місце на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:66:044:0001, за адресою: вул. Каховська, 60, площею 43561,97 кв. м, яка перебувала в оренді ТОВ «Акрон Інвест» до 13.02.2022 та була надана останньому для обслуговування будівництва та інших будівель громадської забудови, лише підтверджує самочинний характер будівельних робіт щодо спірного об`єкта, право власності на який зареєстровано за ТОВ «Будт Торг ЛТД», оскільки для кваліфікації спірного об`єкта як самочинно збудованого та висновку про порушення прав Київської міської ради як власника спірної земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:66:044:0023 достатньо встановлених судами обставин будівництва ТОВ «Будт Торг ЛТД» об`єкта на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; а також без відповідного документа, який дає право виконувати відповідні будівельні роботи.
Як установлено судом першої інстанції, про що зазначено вище, на земельній ділянці, що належить до комунальної власності, здійснено самочинне будівництво, яке порушує права власника земельної ділянки.
Законом встановлено, що власник земельної ділянки, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК).
Згідно із частиною 2 статті 152 ЗК власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до частини 2 статті 212 ЗК приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.
Негаторний позов пред`являється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьої особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.
Позивачем за негаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпоряджання річчю.
Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном.
Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей.
Звернення з негаторним позовом спрямоване на відновлення суб`єкта речового права у попередньому стані. Вимоги за негаторним позовом полягають в усуненні порушення, яке триває і має місце на момент звернення з позовом. Негаторний позов може бути пред`явлений впродовж всього строку тривання відповідного порушення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц).
Вимога про знесення майна, яке власник земельної ділянки вважає самочинним будівництвом, є різновидом негаторного позову власника земельної ділянки з усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своєю земельною ділянкою. 
Статтею 376 ЦК регламентовано правовий режим самочинного будівництва. Частиною 2 статті 212 ЗК установлено право власника вимагати усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою з боку суб`єктів, які створюють такі перешкоди. 
Отже, враховуючи негаторний характер позову власника земельної ділянки, обов`язок з приведення земельної ділянки у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, покладається на особу, яка чинить такі перешкоди на момент звернення власника земельної ділянки з позовом до суду. 
На об`єкт самочинного будівництва не виникає права власності як на нерухому річ (згідно із частиною 2 статті 376 ЦК особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на нього). Зміна правового режиму самочинного будівництва може бути здійснена виключно на підставі рішення суду в порядку, встановленому статтею 376 ЦК.
Частиною 4 статті 376 ЦК встановлено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Зазначена норма покладає обов`язок щодо знесення об`єкта самочинного будівництва на особу, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво. Такою є особа, яка має юридичні права на об`єкт самочинного будівництва. До визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва судом в порядку, встановленому статтею 376 ЦК, статус об`єкта самочинного будівництва не змінюється.
Як установлено судом першої інстанції, Київська міська рада, як представник власника земельної ділянки, не надавала згоди на визнання права власності за ТОВ «Будт Торг ЛТД» (первинним власником) на самочинно збудоване майно і заперечує проти його перебування на комунальній землі.
Внаслідок укладення в подальшому договорів купівлі-продажу спірного об`єкта нерухомого майна ані у ТОВ «БК Буд Механізація», ані у ТОВ «Метр А1» не виникло права власності на нерухому річ (право на нерухому річ не виникло у ТОВ «Будт Торг ЛТД» як у особи, яка здійснила самочинне будівництво, і не може бути передане іншим особам).
Разом із тим, за встановлених обставин, ТОВ «Метр А1» користується спірною земельною ділянкою без відповідних правових підстав, його дії є самовільним зайняттям земельної ділянки. На земельній ділянці розташований об`єкт самочинного будівництва, який належать ТОВ «Метр А1» та зареєстрований за ними. Це створює перешкоди для власника земельної ділянки.
Як уже зазначалося, обов`язок знести об`єкт самочинного будівництва має розглядатися в контексті правового захисту права власності на земельну ділянку.
Отже, відповідачем за вимогою про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва має бути особа, яка чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою (останній набувач).
У справі, що розглядається, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що належним відповідачем у цій справі за вимогою про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва є ТОВ «Метр А1», оскільки саме ця особа є останнім набувачем прав на об`єкт самочинного будівництва та чинить перешкоди в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою.
Оцінка відповідності заходу втручання у право на мирне володіння майном гарантіям статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: перша - виражається в першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; друга - викладена в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; третя - закріплена в другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).
Критеріями сумісності заходу втручання у право власності з гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:
- втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу в національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними;
- якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів;
- втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20.10.2011 (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16.02.2017 (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).
Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки - встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.
Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, слід застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку обох сторін спору, а не лише органів державної влади та місцевого самоврядування (такі висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).
Тобто лише у разі дотримання всіх зазначених вище критеріїв можна визнати втручання держави у права пропорційним, а отже, правомірним, справедливим та виправданим. Суд повинен відповідно до принципу індивідуального підходу в кожному випадку вирішувати питання пропорційності з урахуванням фактичних обставин конкретної справи, оскільки в одному випадку обмеження буде пропорційним, а в іншому випадку те саме обмеження пропорційним не вважатиметься (постанова Великої Палати Верхового Суду від 03.09.2025 у справі № 911/906/23).
При вирішенні справи № 910/17/25 суд першої інстанції, надавши оцінку фактичним обставинам справи, встановив відсутність обставин, за якими ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
Як зазначалося вище, не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або такого іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці. Виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди право власності на об`єкт нерухомого майна набуває той, хто має речове право на земельну ділянку (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18, від 20.07.2022 у справі № 923/196/20).
У справі, що розглядається, судами попередніх інстанцій не було встановлено обставин наявності речового права на спірну земельну ділянку ані у відповідача, ані у будь-якої іншої особи (у тому числі ТОВ «Буд Торг ЛТД», ТОВ «БК Буд Механізація»), що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці, а відповідачем належними і допустимими доказами відповідно до статей 73-79 ГПК таких обставин не доведено.
При цьому ТОВ «Метр А1», проявивши розумну обачність при купівлі спірного об`єкта нерухомого майна, мав можливість перевірити інформацію щодо прав у ТОВ «БК Буд Механізація» (продавця за договором від 19.12.2020) на спірну земельну ділянку, на якій цей об`єкт розташований, у тому числі з огляду на відсутність будь-якої інформації щодо цієї земельної ділянки як в договорах купівлі-продажу від 09.12.2020, укладених між ТОВ «Буд Торг ЛТД» та ТОВ «БК Буд Механізація», так і у відповідних реєстрах щодо реєстрації речових прав цих осіб на зазначену земельну ділянку.
Необхідно зазначити, що положення Конвенції направлені на захист саме законного права, проте у цій справі судом першої інстанції не встановлено набуття відповідачем об`єкта самочинного будівництва на відповідній правовій підставі (частини 3, 5 статті 376 ЦК).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.12.2025 у справі № 908/2388/21 наведено висновок, за яким слід з-поміж іншого зауважити, що процесуальний статус останнього набувача прав на об`єкт самочинного будівництва як відповідача надає такій особі можливість використовувати всі передбачені процесуальним законом засоби для захисту своїх прав та інтересів. Також суд під час розгляду справи зможе оцінити добросовісність відповідача та пропорційність застосовуваних до нього засобів. Останній набувач не позбавлений можливості звернутися з вимогою про відшкодування збитків до особи, в якої придбав об`єкт самочинного будівництва.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції при вирішенні спору у справі, що розглядається, неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не врахував зазначені висновки Верховного Суду щодо застосування цих норм права при вирішенні спорів у подібних правовідносинах, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем обставин самочинного будівництва на спірній земельній ділянці.
Таким чином підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК, знайшла своє підтвердження під час розгляду касаційної скарги прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради.
Натомість суд першої інстанції з огляду на предмет і підстави заявленого позову, відповідно до встановлених фактичних обставин справи, що підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, дійшов обґрунтованого висновку про доведення позивачем обставин самочинного будівництва на спірній земельній ділянці, порушення прав та законних інтересів територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради щодо земельної ділянки комунальної власності, на якій знаходиться об`єкт самочинного будівництва, та наявності правових підстав для захисту порушеного права власника шляхом усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою з боку відповідача, який створює такі перешкоди. 
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 308 ГПК суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (стаття 312 ГПК).
Ураховуючи те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права при вирішенні спору, не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права при вирішенні спору у подібних правовідносинах та скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, то постанова Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2025 підлягає скасуванню, а рішення Господарського суду міста Києва від 01.05.2025 у справі № 910/17/25 - залишенню в силі. 
Витрати зі сплати судового збору за подання прокурором касаційної скарги в сумі 4 844,80 грн покладаються на ТОВ «Метр А1» в порядку статті 129 ГПК.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради задовольнити.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2025 у справі № 910/17/25 скасувати.
3. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.05.2025 у справі № 910/17/25 залишити в силі.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метр А1» (код ЄДРПОУ 44786870) на користь Київської міської прокуратури (код ЄДРПОУ 02910019) витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги в сумі 4 844,80 грн (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні 80 коп.).
5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді: В.А. Зуєв 

І.С. Міщенко