Справа № 308/1963/26
2/308/988/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
14 вересня 2026 року       місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: 
головуючої судді - Зарева Н.І., з участю:
секретаря судових засідань Віраг Е.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області цивільну справу за позовною заявою:
Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль - Стоцького 1, 28 корпус, код ЄДРПОУ: 35234236, до 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,
про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ КАПІТАЛ» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатскої області з позовною заявою до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором № 104163595 від 30.10.2023 в розмірі 14568,00 грн та судових витрат.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав умови даного кредитного договору, а саме - після настання терміну повернення кредиту, не погасив заборгованість у встановлений строк. Право вимоги за кредитним договором було відступлено новому кредитору – позивачу. Станом на дату подання позовної заяви, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в розмірі 14568,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту – 3600 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків – 10568 грн та простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту – 400 грн. Позивач направив претензію відповідачу, в якій просив добровільно погасити вищевказану заборгованість, однак відповідач проігнорував вимоги банку, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «Кредит-капітал» було змушене звернутися за захистом своїх прав до суду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви зазначив, що просить суд розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача та проти винесення заочного рішення не заперечує. 
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився повторно. Відзив у визначений судом строк не подав, у зв`язку з чим суд відповідно до ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК вирішив справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановив заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.
Із заяви-анкети від 30.10.2023 вбачається, що цього дня на сайті «tengo.ua» відповідач створив анкету-заяву на кредит № 104163595, в якій просив видати йому 4000.00 грн суми кредиту, на строк 15 днів, а саме з 30.10.2023 до 14.11.2023. 
Цього ж дня ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та відповідач (позичальник) уклали договір про споживчий кредит № №104163595 від 30.10.2023. Згідно з умовами договору кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику грошові кошти на обумовлений сторонами строк, а позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити комісію, та проценти за користування кредитом. Сума кредиту становить 4000,00 гривень. Кредит надається на 15 днів. У договорі визначена комісія за надання кредиту, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду та проценти за користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки за договором фіксований. 
Згідно з платіжним дорученням № 75517246 від 30.10.2023, ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 4000.00 гривень на його кредитний рахунок № НОМЕР_2 *69 «MASTERCARD».
Згідно з випискою з особового рахунка за кредитним договором № №104163595 від 30.10.2023 щодо ОСОБА_1 заборгованість за даним кредитним договором перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», станом на 28.01.2026, складає 14568,00 грн, з яких 3600,00 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту, 10568,00 грн – прострочена заборгованість за відсотками та 400,00 грн заборгованість за комісією за видачу кредиту.
26 березня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» договір про відступлення прав вимоги № 06-МЛ/Т, згідно з умовами якого, кредитор передає новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. 
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимог № 106-МЛ/Т від 26.03.2024, підписаним ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал», товариству відступлено право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 104163595 від 30.10.2023. Факт передачі права вимоги також підтверджується актом приймання-передачі Реєстру боржників від 26.03.2024 до Договору відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т від 26.03.2024. 
Позивач звертався до відповідача з досудовою претензією № 23454502/5349 від 23.01.2026, в якій просив виконати зобов`язання протягом 3 днів і негайно погасити заборгованість у сумі 14568,00 гривень. 
Окрім цього, позивач додав до позовної заяви графік платежів за договором, паспорт споживчого кредиту, відомість про щоденні нарахування та проценти з ТОВ «Мілоан», довідку про ідентифікацію позичальника ОСОБА_1 . 
Оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Приписами статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
При цьому, в ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За ч. 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Як регламентовано ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
У справі, що розглядається предметом позову є заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 104163595 від 30.10.2023 укладеного між первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем (боржником) – ОСОБА_1 , станом на 28.01.2026, у розмірі 14568,00 гривень. 
З розрахунку заборгованості, долученому позивачем, вбачається, що дана заборгованість складається з 3600,00 грн – простроченої заборгованості за сумою кредиту, 10568,00 грн – простроченої заборгованості за відсотками та 400,00 грн - простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту.
Наявність заборгованості підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідачем у ході розгляду справи не спростовані. 
Перехід права вимоги до позивача від первісного кредитора також підтверджується дослідженими доказами.
З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, згідно з якими, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу за вказаним кредитним договором, станом на день розгляду справи, відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з нього на користь позивача заборгованості за договором № 104163595 від 30.10.2023 в розмірі 14568,00 грн, є обґрунтованими і підлягають задоволенню з підстав та мотивів викладених вище.
Окрім цього, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 гривень.
На підтвердження цього позивач надав Договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, укладеного з адвокатський об`єднанням «Апологет», акт наданих послуг правової правничої допомоги № Д/3764 від 19.09.2025 та детальний опис наданих послуг до акту № /15639 від 28.01.2026 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року.
Беручи до уваги подання позивачем доказів понесення ним витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн, враховуючи те, що під час розгляду справи відповідач не заявляв клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не надав обґрунтування неспівмірності даних витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 8000,00 грн витрат на професійну правову допомогу.
Крім того, беручи до уваги висновок про задоволення позовних вимог позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 2662,40 гривень.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 49, 76, 79, 211, 228, 258, 259, 264, 265, 279, 280 - 282, 289, 354 ЦПК України, ст. ст. 549-551, 625, 651, 1049-1050, 1052, 1054 ЦК України, суд,-
УХВАЛИВ:
1. Позовну заяву задовольнити.
2. Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ» суму заборгованості за кредитним договором № 9964977 від 21.10.2022 в розмірі 14568,00 грн (чотирнадцять тисяч п`ятсот шістдесят вісім гривень 00 копійок), з яких:
- 3600,00 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту;
- 10568,00 грн – прострочена заборгованість за сумою відсотків;
- 400,00 грн – прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту.
3. Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) на відшкодування витрат по сплаті судового збору, а також 8000,00 грн (вісім тисяч грн 00 коп) понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя    Н. І. Зарева