Справа № 215/3907/26
Провадження № 2/197/905/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року с-ще Широке
Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Панчука М.В.,
за участі секретаря судового засідання Гетьманенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Широке позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
ТОВ "Юніт капітал" звернулося до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 979875534 від 30.03.2025 в розмірі 13361,18 грн, а також понесених судових витрат. Позов мотивовано тим, що 30.03.2025 між ТОВ "Манівео швидка допомога" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №979875534 на суму 7900 грн, який підписано електронним підписом позичальника. 08 липня 2025 року між первісним кредитором та ТОВ "Таліон плюс" укладено договір факторингу № МВ-ТП/43, за яким первісний кредитор відступив право вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному в реєстрі прав вимоги. 04 грудня 2025 року між ТОВ "Таліон плюс" та позивачем укладено договір факторингу №04/1225-01, за яким ТОВ "Таліон плюс" відступив позивачу право вимоги до відповідача за кредитним договором. Таким чином, заборгованість відповідачки перед позивачем становить 15841,88 грн, з яких 10270 грн - заборгованість по тілу кредиту, 3091,18 грн - заборгованість по відсоткам, 2480,70 грн - заборгованість за штрафними санкціями. При цьому позивач не заявляє до стягнення заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 2480,70 грн. У зв`язку з чим, загальний розмір грошових вимог до стягнення становить 13361,18 грн. 
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.06.2026 дану цивільну справу було направлено до Криворізького районного суду Дніпропетровської області за територіальною підсудністю.
Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07.07.2026 дану цивільну справу було направлено до Широківського районного суду Дніпропетровської області за територіальною підсудністю.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями в Широківському районному суді Дніпропетровської області від 30.07.2026, головуючим суддею визначено суддю Панчука М.В.
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Сторони у судове засідання не з`явилися, будучи належно повідомленими про дату, час та місце проведення такого.
09 вересня 2026 року до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідачки - адвоката Мірошниченка А.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позовні вимоги визнають частково. Відповідачка не заперечує факту одержання нею кредитних коштів як таких. Разом з тим, як прямо випливає з умов самого кредитного договору, відповідачка фактично отримала на свою платіжну картку не 10270 грн, а лише суму кредиту в розмірі 7900 грн, оскільки решта суми - 2370 грн була утримана кредитодавцем у день видачі кредиту як "комісія за надання кредиту" ще до фактичного перерахування коштів відповідачці. Відповідачка визнає, що зобов`язана повернути позивачу кошти, фактично одержані нею за кредитним договором, тобто 7900 грн, а також сплатити проценти за користування цими коштами за відповідний період, обчислені на основі суми фактично одержаного кредиту, тобто без урахування неправомірно утриманої комісії. Щодо заявленої позивачем вимоги позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу також вважає, що дана справа у відповідності до статті 137 ЦПК України не є складною та адвокат для підготовки до неї витратив мінімальну кількість часу, жодного повноцінного засідання по справі не відбулося, пояснень по справі представник не надавав, судові дебати в спрощеному провадженні не проводяться, тому готуватися до них адвокату також не було потрібно, додаткових клопотань подано до суду не було. Сама позовна заява створена по типовому шаблону та не допускала витрат значного проміжку часу для її підготовки. Тому вважає, що слід відмовити у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень у зв`язку з необґрунтованістю співмірності проведеної роботи адвокатом з обставинами та складністю справи.

10 вересня 2026 року до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вказує, що при заповненні заявки на кредит відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням. Відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з Договором на Сайті Товариства в Особистому кабінеті. Враховуючи повну цивільну дієздатність відповідача, відповідність кредитного договору законодавчим актам та відсутність жодних підтверджень доводам відповідача, позиція останнього щодо недоведеності укладання кредитного договору є неаргументованою та невмотивованою, а лише є намаганням ввести суд в оману та небажання сплачувати заборгованість. З аналізу умов кредитного договору вбачається, що наданий кредит має ознаки ануїтетного кредиту, тобто кредиту, який погашається рівними періодичними платежами, що включають в себе як частину основної суми кредиту (тіло), так і проценти за користування ним. Відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, не звертався за додатковим роз`ясненням положень договору, тобто не скористалася цим своїм правом. Щодо витрат на професійну правничу допомогу позивачем 20.01.2026 між Товариством та адвокатом укладено договір про надання правничої допомоги №20/01/26-02, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів. Позивач вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованим, та таким, що підлягають задоволенню, оскільки адвокат виконав належну да достатню кількість роботи, яка була необхідна для належного представництва інтересів клієнта. Надані послуги відповідають обсягу виконаних завдань, а їх вартість є обґрунтованою та необхідною для ефективного захисту прав та інтересів клієнта.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 30.03.2025 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії № 979875534 (а.с. 61-80). Відповідно до умов договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 10270 грн. Сума кредиту складається з двох частин, одна частина - у розмірі 7900 грн (чиста сума кредиту), друга частина - в розмірі 2370 грн утримується кредитодавцем із суми кредиту шляхом зарахування однорідних грошових вимог в рахунок оплати комісії. Кредит надається строком на 184 днів. Процентна ставка - 120,45 % річних, що становить 0,33% в день від суми кредиту за кожен день користування. Кредит надається позичальнику шляхом ініціювання кредитного переказу грошових коштів використовуючи реквізити платіжної картки позичальника НОМЕР_1 . Вказаний договір укладений в електронній формі та підписаний споживачем одноразовим ідентифікатором.
Згідно платіжного доручення від 30.03.2025 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на карту № НОМЕР_1 були перераховані кредитні кошти в сумі 7900 грн (а.с.119).
Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №979875534, перед ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" заборгованість становить 15589,42 грн (а.с.40-41).
На підставі договору факторингу №МВ-ТП/43, укладеного 08 липня 2025 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс", первісний кредитор відступив право вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ "Таліон плюс", в тому числі за договором № 979875534 укладеним з ОСОБА_1 (а.с. 133-138).
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 979875534, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "Таліон плюс", становить 15841,88 грн (а.с.42).
04 грудня 2025 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Юніт капітал" було укладено договір факторингу № 04/1225-01 (а.с. 24-33). На виконання договору факторингу ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Юніт капітал" підписали Реєстр прав вимоги № 2 від 04.12.2025, згідно з умовами якого ТОВ "Таліон Плюс" відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 979875534, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 становить 15841,88 грн, з яких 10270 грн - заборгованість по тілу кредиту, 3091,18 грн - заборгованість по відсоткам, 2480,70 грн - заборгованість за штрафними санкціями.
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 979875534, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "Юніт капітал" станом на 18.03.2026 складає 15841,88 грн, з яких 10270 грн - заборгованість за сумою кредиту, 3091,18 грн - заборгованість по відсоткам, 2480,70 грн - заборгованість за штрафними санкціями.
При цьому позивач не заявляє до стягнення заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 2480,70 грн. У зв`язку з чим, загальний розмір грошових вимог до стягнення становить 13361,18 грн. 
Як вбачається з відповіді АТ "Універсал банк" № БТ/Е-37592 від 28.08.2026, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 , також емітовано інші картки. У період з 30.03.2025 по 04.04.2025 року дійсно надійшло зарахування коштів у сумі 7900 грн. Номер телефону НОМЕР_3 є фінансовим номером телефону за картковим рахунком № НОМЕР_2 та знаходиться в анкетних даних. Повний номер рахунку за картою № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 - НОМЕР_4 .
Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Згідно статей 526, 530, 536, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
При вирішенні спору судом враховується, що відповідачка отримала кредитні кошти, була повідомленою про умови, правила та відсотки банку, однак належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що створило заборгованість, наявність якої остання визнає, однак не погоджується із її розміром.
Судом встановлено, що відповідно до п. 2.2 кредитного договору - сума кредиту складається з двох частин, одна частина - у розмірі 7900 грн (чиста сума кредиту), друга частина - в розмірі 2370 грн утримується кредитодавцем із суми кредиту шляхом зарахування однорідних грошових вимог в рахунок оплати комісії. Також зазначене відповідає п. 4.3 кредитного договору, в якому зазначено, що в день надання кредиту з суми кредиту позичальником утримується комісія за надання кредиту. Вартість комісії за надання кредиту - 2370 грн. 
Суд враховує доводи відповідачки, викладені у відзиві на позовну заяву, про те, що фактично вона отримала від кредитодавця грошові кошти у розмірі 7900 грн, тоді як 2370 грн були утримані кредитодавцем із суми кредиту в рахунок сплати комісії за його надання. Вказані доводи підтверджуються умовами кредитного договору та платіжним дорученням від 30.03.2025 про перерахування на платіжну картку відповідачки саме 7900 грн.
Водночас суд вказує на необґрунтованість доводів відповідачки щодо відсутності обов`язку сплачувати суму комісії у розмірі 2370 грн, оскільки відповідно до умов укладеного кредитного договору зазначена сума входила до загальної суми кредиту та була утримана кредитодавцем у день надання кредиту в рахунок оплати комісії за його надання.
Таким чином, суд вбачає підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором № 979875534 від 30.03.2025 в частині 7900 грн - тіла кредиту та 2370 грн - комісії за надання кредиту (що разом становить 10270 грн).
При цьому посилання відповідачки на правову позицію ВП ВС від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 є не релевантне з даними обставинами справи, так як в справі, де була сформована правова позиція, дано оцінку періодичному стягненню комісії, а не одиничному випадку, узгодженому і чітко визначеному договором кредитування, що наявне у даній справі. 
Разом з тим, суд вбачає необґрунтованим розрахунок позивача в частині нарахування процентів за користування кредитними коштами.
Як встановлено судом, відповідно до п. 2.2 кредитного договору загальна сума кредиту визначена у розмірі 10270 грн, з яких 7900 грн становить чисту суму кредиту, які були фактично перераховані позичальниці, що також підтверджується платіжним дорученням про перерахування коштів в сумі 7900 грн, а 2370 грн утримувалися кредитодавцем у день надання кредиту в рахунок сплати комісії за його надання. 
Отже, фактично у користування відповідачки були передані грошові кошти у розмірі 7900 грн, тоді як 2370 грн були утримані кредитодавцем як комісія та фактично відповідачці не надавалися. За таких обставин нарахування процентів за користування кредитом на суму 10270 грн є необґрунтованим, оскільки проценти підлягають нарахуванню на фактично надану відповідачці суму кредитних коштів, тобто на 7900 грн.
Відповідно до п. 2.3 кредитного договору кредит надано строком на 184 дні, та згідно з умовами договору процентна ставка становить 0,33 % за кожний день користування кредитом (п. 4.2 кредитного договору).
Як вбачається з розрахунку заборгованості, проценти за користування кредитом нараховувалися первісним кредитором у період з 30.03.2025 по 08.07.2025, а ТОВ "Таліон плюс" - у період з 09.07.2025 по 20.07.2025, тобто загалом нарахування відсотків було здійснено за 113 днів. Враховуючи встановлене, за період з 30.03.2025 і по 20.07.2025 (останній день нарахування відсотків) підлягає стягненню сума відсотків у розмірі 7900грн*0,33%*113днів=2945,91 грн.
Відтак, розмір процентів за користування фактично отриманою відповідачкою сумою кредиту у розмірі 7900 грн за вказаний період становить 2945,91 грн.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 13215,91 грн, з яких: 10270 грн сума основного зобов`язання (7900 грн - тіло кредиту та 2370 грн - комісія за надання кредиту) та 2945,91 грн - заборгованість за відсотками.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним.
Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
Судом встановлено, що понесені ТОВ "Юніт капітал" витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн, підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правової допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026; протоколом погодження вартості послуг; додатковою угодою № 25771517061 від 21.01.2026 до договору про надання правової допомоги № 20/01/26-02; актом прийому передачі наданих послуг на суму 7000 грн (а.с.45-50).
Разом з тим, суд приймає як обґрунтовані заперечення відповідача щодо пропорційності розміру такого, з огляду на те, що справа є ординарною, не потребує значних затрат, представник позивача в судових засіданнях участі безпосередньо чи через відеоконференцію не брав, при цьому предметом спору є розмір заборгованості 13361,18 грн, тобто оплата послуг правничої допомоги становить більше половини розміру спірної заборгованості, а тому суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) - витрати оцінені щодо підготовки позову з додатками, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн є завищеними і непропорційними, а підлягають стягненню з відповідача такі витрати в розмірі 3500 грн.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно з платіжною інструкцією переказу коштів № 39085 від 07.05.2026 (а.с. 11), позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн, Виходячи з вищенаведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 13215,91/13361,18*2662,40 =2633,45 грн.
Керуючись ст.ст. 89, 141, 247, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 6, 509, 512, 526, 536, 625, 626, 629, 638, 1050, 1054 ЦК України, суд
ухвалив:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт капітал" (місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333, код ЄДРПОУ:43541163) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути зОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт капітал" заборгованість за кредитним договором № 979875534 від 30 березня 2025 року в розмірі 13215 (тринадцять тисяч двісті п`ятнадцять) гривень 91 копійка.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт капітал" витрати на правову допомогу у розмірі 3500 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2633,45 грн, а разом 6133 (шість тисяч сто тридцять три) гривні 45 копійок.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного судового рішення - 14.09.2026.

Суддя М.В. Панчук