Справа № 560/8054/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

17 липня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправним та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому просить визнати протиправною та скасувати відмову Військової частини НОМЕР_2 у вигляді листа від 29.04.2026 року у задоволені клопотання про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи II групи та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 звільнити з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи II групи.
В обґрунтування позову зазначає, що у квітні 2026 року подав рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю І чи II групи. Листом від 29.04.2026 відповідач повідомив про відсутність підстав для звільнення з військової служби, оскільки відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338, саме на експертні команди покладений обов`язок встановлення потреби в постійному сторонньому догляді, який має зазначатися у витязі з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 10.12.2024 № 2067. За результатами розгляду прийняте рішення, що подані документи, які підтверджують підставу для звільнення, є недостатніми для задоволення клопотання про звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Вважає відмову військової частини НОМЕР_1 протиправною, оскільки потребу у постійному сторонньому догляді визначають лікувально-консультативні комісії на підставі первинної облікової документації "Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого", що ведеться лікуючими лікарями, а тому частина не має ставити під сумнів достовірність таких висновків, у тому числі з питань належності суб`єкта, до повноважень якого віднесено видача відповідних медичних документів (висновків, довідок). Просить задовольнити позовні вимоги.
Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
До Хмельницького окружного адміністративного суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 на позовну заяву, у якому представник зазначає, що академія не відмовляла у задоволенні рапорту позивача. Проте зазначила, що поданих документів, які підтверджують підставу для звільнення, недостатньо для задоволення клопотання про звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Стверджує, що у відповіді обґрунтовано зазначено про відображення у витязі з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потреби у постійному сторонньому догляді. Вважає, що долучений висновок за формою первинної облікової документації №086-4/о виданий виключно на реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів № 859 від 23.09.2020 "Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі", за предметом врегулювання, виключно, за спеціальною нормою права, тобто виключно - для одержання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі через органи ЦНАПу або виконавчих органів місцевої ради (ОТГ) за місцем проживання, про що і зазначено у висновку №493 від 24.11.2025. Крім того, зазначений висновок №493 від 24.11.2025 за формою є первинною обліковою документацією, не є медичним висновком, а лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) не вправі визначати потребу у сторонньому догляді. Відтак, жоден із поданих позивачем документів не є рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та не відповідає встановленій формі і змісту документів, які можуть підтверджувати наявність підстав для звільнення з військової служби. Незалежно від формулювань, використаних у довідках ЛКК, такі документи не можуть визнаватися належними та допустимими доказами у спірних правовідносинах та не можуть сприйматись відповідачем як підстава для розгляду питання про звільнення із підстав визначених пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" за сімейними обставинами. Просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
Представник відповідача подав відповідь на відзив, у якій вказує, що наказом Міністерства охорони здоров`я № 1811 від 27.11.2025 внесені зміни у наказ МОЗ України від 09.03.2021 № 407 "Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я", яким узгоджена і назва, і форма висновку ЛКК. Тобто, вказаним наказом не лише не позбавило лікарсько-консультативні комісії повноважень встановлювати потребу у постійному сторонньому догляді, а вдосконалена інструкції щодо її заповнення та вказано, що висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги. Висновок надається особі, яка потребує постійного стороннього догляду, або її законному представнику.
У запереченні на відповідь на відзив відповідач зазначає, що наказ МОЗ №407 виданий виключно на реалізацію вимог постанови № 859, яка за предметом врегулювання, спрямована для одержання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі через органи ЦНАПу або виконавчих органів місцевої ради (ОТГ) за місцем проживання.
30.06.2026 представник позивача подав клопотання, у якому просив долучити до матеріалів справи довідку нового зразка - висновок № 835 про наявність порушення функцій організму, через які особа не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього догляду, яка підтверджує потребу ОСОБА_2 у постійному сторонньому догляді.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.
Позивач – ОСОБА_1 проходить службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).
10.04.2026 позивач подав рапорт до військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військовому службу", у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
До рапорту про звільнення з військової служби позивач долучив нотаріально завірені копії паспорта, РНОКПП, паспорта дружини, РНОКПП дружини, свідоцтва про шлюб, пенсійного посвідчення дружини, висновку № 493 від 24.11.2025 про наявність порушення функції організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою 080-4/о, довідки лікарсько - консультативної комісії, довідку про склад сім`ї, витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 , витяг з реєстру територіальної громади дружини, копію витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 02.10.2026 № 130/25/5966/В, рекомендації, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю.
Листом від 29.04.2026 відповідач повідомив, що відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338, саме на експертні команди покладений обов`язок встановлення потреби в постійному сторонньому догляді, який має зазначатися у витязі з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 10.12.2024 № 2067. Подана копія витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №130/25/5966/В, яка видана ОСОБА_2 , не містить відмітки щодо потреби в постійному догляді. Тому подані документи, які підтверджують підставу для звільнення, є недостатніми для задоволення клопотання про звільнення з військової служби за сімейними обставинами.
Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо звільнення з військової служби, позивач звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини 5 статті 1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.
За змістом підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII (в редакції станом на день виникнення спірних відносин) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Згідно з абзацом 10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема, у разі необхідності здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
Згідно з пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджених указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008) військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
підстави звільнення з військової служби;
думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Додатком 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказ Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, визначений перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.
Відповідно до пункту 23 Додатку 19 до Інструкції №170 при поданні до звільнення з військової служби у разі необхідності здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи подаються такі документи:
копія свідоцтва про шлюб;
один із документів, що підтверджує інвалідність дружини (чоловіка): довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10.12.2024 № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21.09.2015 № 946;
висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10.12.2024 № 2067, про потребу в постійному догляді
Отже, обов`язковою умовою для звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII є документальне підтвердження потреби його дружини, яка є особою з інвалідністю II групи, у постійному догляді.
До рапорту про звільнення з військової служби позивач додав, зокрема, витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 02.10.2025 №130/25/5966/В про встановлення ІІ група інвалідності ОСОБА_2 та довідку ЛКК від 24.11.2025 про потребу ОСОБА_2 в постійному сторонньому догляді.
Згідно із висновком від 24.11.2025 №493 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі рекомендовані соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.
Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 за №1317 (далі - Положення №1317).
Відповідно до пункту 3 зазначеного Положення медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Згідно з пунктом 4 Положення №1317 медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (МСЕК), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.
За приписами підпункту 1 пункту 11 Положення №1317 міські, міжрайонні, районні медико-соціальні експертні комісії визначають:
- ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;
- потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування.
Таким чином, на час звернення позивача з рапортом про медико-соціальна експертна комісія має повноваження визначати потребу особи у сторонньому нагляді, догляді або допомозі в межах процедури проведення медико-соціальної експертизи, тобто під час встановлення (чи перегляду) інвалідності або ступеня обмеження життєдіяльності.
Відповідно до положень частин 1, 10 статті 7 Закону №2961-IV медико-соціальна експертиза осіб з обмеженнями повсякденного функціонування та осіб з інвалідністю проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я.
Лікарсько-консультативні комісії закладів охорони здоров`я: визначають наявність стійкого розладу функцій організму дитини та відповідно можливі обмеження її життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем; складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації дитини з інвалідністю, в якій визначаються реабілітаційні заходи і строки їх виконання, та здійснюють контроль за повнотою та ефективністю виконання цієї програми; надають консультативну допомогу з питань реабілітації та стороннього догляду, диспансерного нагляду або допомоги дітям з інвалідністю; забезпечують своєчасний огляд (переогляд) дітей з порушеннями стану здоров`я та дітей з інвалідністю.
Згідно зі статтею 7 Закону №2961-IV постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 за №917 затверджене Положення про лікарсько-консультативну комісію, яке визначає механізм проведення медико-соціальної експертизи хворих, що не досягли повноліття, і потерпілих від нещасного випадку на виробництві дітей віком від 15 до 18 років, дітей з інвалідністю з метою встановлення ступеня обмеження життєдіяльності під час взаємодії із зовнішнім середовищем та часу настання інвалідності (далі Положення №917).
Підпункт 1 пункту 7 Положення №917 передбачає, що лікарсько-консультативні комісії, з-поміж іншого, визначають, зокрема, наявність стійкого розладу функцій організму та відповідно можливі обмеження життєдіяльності дитини під час взаємодії із зовнішнім середовищем; потребу дитини з інвалідністю у медичній допомозі та соціальних послугах, в тому числі додатковому харчуванні, у забезпеченні лікарськими засобами, постійному сторонньому догляді, диспансерному нагляді, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування тощо.
Відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 за №189 (у редакції Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.06.2021 за №1066), при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК (пункту 1 розділу III).
За приписами пункту 3 розділу ІІІ цього Порядку до основних завдань ЛКК належить:
1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку;
2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності;
3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження;
4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені Фондом соціального страхування України за результатом перевірки обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).
Пунктом 4 розділу ІV Порядку передбачено, що ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи:
форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці відповідно до вимог, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337 "Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві";
висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), до досягнення дитиною 16-річного віку.
З 01.01.2025 набув чинності Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 (далі - Порядок №1338), який визначає процедуру проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання), а саме повнолітніх громадян України, іноземців або осіб без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах, з обмеженнями повсякденного функціонування або з інвалідністю (далі - особа) з метою встановлення причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, соціальній та психологічній реабілітації, а також складення та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю на основі комплексного реабілітаційного обстеження особи та індивідуального реабілітаційного плану (за наявності) (пункт 1).
Відповідно до пунктів 7, 8 і 9 Порядку №1338 проведення оцінювання організовується у закладі охорони здоров`я, в якому затверджено перелік лікарів, які мають право проводити оцінювання. Оцінювання проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - експертні команди), які встановлюють потребу в постійному сторонньому догляді.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27.11.2025 №1811 «Про внесення змін до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року № 407» (далі - наказ МОЗ № 1811(зі змінами, внесеними наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.12.2025 № 1850)), який набрав чинності 27.12.2025, форми первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» та № 080-2 о «Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» замінений однією формою - № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму, через які особа не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і погребує постійного стороннього догляду».
Висновок за оновленою формою первинної облікової документації № 080-4/О призначений для реєстрації порушень функцій організму, через які особа не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього догляду. 
Відповідно до пункту 2 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-4/о, затвердженої Наказом №1811, висновок призначений для реєстрації порушень функцій організму, через які особа не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього догляду.
За змістом пункту 4 Інструкції висновок заповнюється членами лікарсько-консультативної комісії.
Водночас, пунктом 4 Наказу №1811 установлено, що, що видані до набрання чинності цим наказом висновки згідно з формами первинної облікової документації N 080-4/о "Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі" та N 080-2/о "Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі", затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року N 407, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15 квітня 2021 року за N 510/36132, є чинними протягом строку, на який вони були видані.
У листі №28/38734/2-25 від 12.12.2025, адресованому Адміністрації Державної прикордонної служби України, Міністерство охорони здоров`я України щодо застосування Наказу №1811 роз`яснило, що особа вважається такою, що потребує постійного стороннього догляду, у тому числі у випадку, коли у виданому їй витязі з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи в графі «Потреба в постійному сторонньому догляді» стоїть прочерк або зазначено «Не встановлюється», але при цьому особа має один із інших чинних документів (наведених вище висновків ЛКК чи інше рішення ЕКОПФО), в якому визначена така потреба. Висновок за формою № 080-4/о видається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги.
Отож, на час звернення позивача з рапортом про звільнення з військової служби ВЛК має повноваження визначати потребу особи у постійному сторонньому догляді.
Листом від 21.10.2025 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для звільнення з військової служби у зв`язку з тим, що у рішенні експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 02.10.2025 №130/25/5966/В про встановлення ІІ групи інвалідності ОСОБА_2 не зазначена її потреба у постійному догляді. При цьому, зазначена відповідь свідчить про те, що надані позивачем документи, зокрема, довідка ЛКК від 24.11.2025 про потребу ОСОБА_2 в постійному сторонньому догляді та інші документи, надані ним для підтвердження потреби дружини в постійному догляді, не розглянуті відповідачем в повному обсязі.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За змістом частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведена правомірність відмови щодо звільнення позивача з військової служби. Тому, позов в частині визнання відмови протиправною слід задовольнити.
Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби, суд враховує таке.
Під час розгляду справи представник позивача подав висновок ВЛК від 26.06.2026 № 835 про наявність порушення функцій організму, через які особа не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього догляду за формою № 080-4/О, про потребу ОСОБА_2 у постійному сторонньому догляді.
Зазначений висновок ВЛК від 26.06.2026 № 835 є належним медичним документом, який підтверджує потребу дружини позивача, яка є особою з інвалідністю II групи, у постійному сторонньому догляді.
Статтею 13 Європейської Конвенції з прав людини передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.
За змістом пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позовних вимог суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тому, з метою забезпечення ефективного захисту прав позивача суд вважає за доцільне зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною, яка є особою з інвалідністю II групи, з урахуванням висновків суду та встановлених судом обставин в п`ятнадцятиденний строк з дня набрання законної сили судового рішення.
Враховуючи викладене, позов слід задовольнити частково.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (військова частина НОМЕР_1 ) щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (військова частина НОМЕР_1 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною, яка є особою з інвалідністю II групи, з урахуванням висновків суду та встановлених судом обставин в п`ятнадцятиденний строк з дня набрання законної сили рішення суду у цій справі.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 532,48 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 )(військова частина НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) 	

Головуючий суддя 		О.К. Ковальчук