Справа № 357/6192/26
3/357/2284/26 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2026 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О.Л. розглянувши матеріали, що надійшли з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі батальйон №1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи: менеджер ООО`Агропостач», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,- 

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 625136 від 27.03.2026, 27.03.2026 о 00 год. 38 хв. в м. Біла Церква вул. Миру б.3 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest» 7510, АRND 0046, тест № 1242, проба позитивна 1,83 ‰. Водій з результатом згоден від проходження огляду в медичному закладі у лікаря нарколога категорично відмовився чим порушив п.2.9а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
За клопотанням захисника адвоката Тилика Т.М., судове засідання фіксувалося технічними засобами відповідно до вимог чинного законодавства.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що дата, час та місце, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, відповідають дійсності. Разом із тим зазначив, що у вказаний час транспортним засобом не керував. За його словами, він перебував в автомобілі, коли до нього підійшли працівники поліції, перевірили документи та повідомили про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. Після цього він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager», з результатами якого погодився. ОСОБА_1 наголосив, що транспортним засобом не керував та учасником дорожньо-транспортної пригоди не був, а тому вважає, що підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні. Також зазначив, що разом із ним у салоні автомобіля перебував ОСОБА_2 , який може підтвердити наведені ним обставини. Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що автомобіль належить його бабусі та на спеціальний майданчик за допомогою евакуатора не доставлявся. Посилаючись на відсутність факту керування транспортним засобом, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
У судовому засіданні 16 вересня 2026 року ОСОБА_1 додатково зазначив, що раніше жодного разу в житті до адміністративної відповідальності не притягувався, постійно дотримувався Правил дорожнього руху. Пояснив, що вони дійсно перебували в автомобілі та вживали алкогольні напої, однак транспортним засобом він не керував. Повторно просив закрити провадження у справі.
У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Тилик Т.М., просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. На обґрунтування своєї позиції захисник зазначив, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Зокрема, захисник звернув увагу суду на досліджені відеозаписи, зазначивши, що вони, на його думку, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами. Так, щодо відеозапису, позначеного як кліп № 8, адвокат зазначив, що на ньому неможливо належним чином ідентифікувати назву нагрудної камери працівника поліції, а наявне маркування, на його думку, не дає можливості достовірно встановити належність цього відеозапису саме до обставин даної справи. Крім того, захисник звернув увагу суду на наявність у матеріалах справи направлення на медичний огляд, зазначивши, що момент його складання та вручення ОСОБА_1 безпосередньо на відеозаписі не зафіксований. У зв`язку з цим адвокат ставив під сумнів дотримання працівниками поліції встановленого порядку оформлення відповідних процесуальних документів. Також захисник зазначив, що з досліджених відеозаписів убачається повідомлення працівниками поліції про намір скласти протокол про адміністративне правопорушення вже після проведення окремих процесуальних дій, що, на його думку, свідчить про порушення порядку оформлення адміністративних матеріалів. Крім того, адвокат звернув увагу суду на те, що, на його думку, працівники поліції підказували ОСОБА_1 зміст пояснень, які необхідно було зазначити у відповідних процесуальних документах, а окремі документи заповнювалися працівниками поліції за відсутності ОСОБА_1 на місці події. Окремо захисник наголосив на відсутності належних доказів фактичного керування ОСОБА_1 транспортним засобом. На його переконання, матеріали справи не підтверджують, що транспортний засіб перебував у русі безпосередньо перед прибуттям працівників поліції, а відтак відсутні належні докази самого факту керування транспортним засобом. Також адвокат зазначив, що ОСОБА_1 не був належним чином відсторонений від керування транспортним засобом у порядку, передбаченому ст. 266 КУпАП, що, на думку сторони захисту, свідчить про недотримання працівниками поліції встановленої законом процедури.
У судовому засіданні 16 вересня 2026 року захисник ОСОБА_3 додатково звернув увагу суду на положення ч. 5 ст. 266 КУпАП, наголосивши на необхідності дотримання встановленого законом порядку проведення огляду на стан сп`яніння. Адвокат повторно зазначив, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, а матеріали справи, на його думку, не містять належного підтвердження того, що транспортний засіб перебував у русі та ним керував саме ОСОБА_1 . З огляду на викладене захисник вважав, що допущені, на його думку, працівниками поліції порушення під час оформлення адміністративного матеріалу ставлять під сумнів належність, допустимість та достовірність зібраних у справі доказів, а сукупність досліджених матеріалів не підтверджує поза розумним сумнівом факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим адвокат Тилик Т.М. просив суд прийняти законне та обґрунтоване рішення, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
За клопотанням сторони захисту, адвоката Тилика Т.М., судом також було допитано свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що навесні 2026 року в м. Біла Церква, поблизу автостанції «Анастасія», до автомобіля, в якому він перебував разом із ОСОБА_1 , під`їхали працівники поліції. Після цього працівники поліції звернулися до ОСОБА_1 , який вийшов з автомобіля для спілкування з ними. Змісту розмови між працівниками поліції та ОСОБА_1 свідок не чув. Свідок зазначив, що працівники поліції транспортний засіб не зупиняли, оскільки автомобіль на той момент уже перебував на місці. Після спілкування з працівниками поліції його було доставлено до відділу поліції, де він перебував близько однієї години, після чого був відпущений. Автомобіль ОСОБА_1 залишився на місці події, його не евакуювали, при цьому транспортний засіб залишався незамкненим. Щодо вживання алкогольних напоїв свідок пояснив, що вони алкогольних напоїв не вживали, принаймні він не бачив, щоб ОСОБА_1 вживав алкоголь. Також свідок зазначив, що не пам`ятає, чи був заведений двигун автомобіля, а також не може підтвердити, чи лунала в салоні автомобіля музика.
На запитання головуючого судді свідок підтвердив надані ним показання та пояснив, що вони зустрілися близько 23 год. 30 хв. з метою поспілкуватися, перебуваючи в автомобілі. Точну дату події свідок не пам`ятає, однак зазначив, що це відбулося навесні 2026 року в м. Біла Церква. Свідок підтвердив, що перебував у транспортному засобі як пасажир та був доставлений працівниками поліції до відділу поліції у зв`язку з тим, що перебував на вулиці під час дії комендантської години. Перед допитом свідка було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від давання показань, про що свідок повідомив суд.
За клопотанням сторони захисту судом було викликано та допитано працівника поліції, який складав адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , а саме поліцейського ППП у м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП Степченка С.О.
Під час допиту 23 липня 2026 року ОСОБА_5 пояснив, що після складання адміністративного матеріалу транспортний засіб ОСОБА_1 залишився на місці, оскільки, на його думку, не створював перешкод для дорожнього руху. При цьому поліцейський підтвердив, що транспортний засіб не евакуйовувався, хоча зазначив, що законодавством передбачена можливість його тимчасового затримання та доставлення на спеціальний майданчик.
На запитання захисника, адвоката Тилика Т.М., щодо причин невідсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом ОСОБА_5 чіткої відповіді не надав, зазначивши, що автомобіль залишився на місці події, а ОСОБА_1 згодом пішов.
Під час допиту ОСОБА_5 також повідомив, що у зв`язку зі значним проміжком часу, який минув з моменту події, він не пам`ятає окремих обставин оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 . Зокрема, не зміг пригадати, який саме заклад охорони здоров`я був зазначений у направленні на медичний огляд.
У зв`язку з цим захисник Тилик Т.М. звернув увагу суду на те, що у направленні на медичний огляд зазначено медичний заклад, який у нічний час фактично не проводив оглядів водіїв на стан сп`яніння. У відповідь ОСОБА_5 пояснив, що у разі прибуття до такого закладу екіпаж мав намір доставити особу до іншого найближчого закладу охорони здоров`я. Водночас поліцейський підтвердив, що фактичного виїзду до будь-якого закладу охорони здоров`я не здійснювалося.
Крім того, захисник звернув увагу суду на те, що матеріали справи не містять доказів вручення ОСОБА_1 направлення на медичний огляд, акта огляду чи інших документів, які б підтверджували належне оформлення відповідної процедури, а також належної фіксації пропозиції пройти огляд у закладі охорони здоров`я та відмови особи від такого огляду.
Поліцейський ОСОБА_5 не зміг надати суду чітких пояснень щодо порядку оформлення зазначених документів та не спростував доводів сторони захисту в цій частині.
Окремо захисник Тилик Т.М. наголосив на порушенні, на його думку, встановленого законом порядку проведення огляду на стан сп`яніння. Посилаючись на положення ч. 5 ст. 266 КУпАП, захисник зазначив, що огляд, проведений із порушенням вимог законодавства, є недійсним, а його результати не можуть бути використані як належний та допустимий доказ у справі про адміністративне правопорушення.
Також захисник адвокат Тилик Т.М. звернув увагу суду на те, що матеріали відеофіксації, на його думку, не підтверджують пояснення працівників поліції щодо наміру доставити ОСОБА_1 до іншого закладу охорони здоров`я у разі непроведення огляду у закладі, зазначеному в направленні.
Крім того, захисник адвокат Тилик Т.М. зазначив, що на досліджених судом відеозаписах відсутні дані, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 ухилявся від проходження медичного огляду або намагався залишити місце події з метою уникнення відповідальності. Навпаки, як зазначив захисник, із відеозапису вбачається, що працівники поліції неодноразово просили ОСОБА_4 зателефонувати ОСОБА_1 та попросити його повернутися, що, на думку сторони захисту, не узгоджується з версією про його втечу з місця події.
ОСОБА_5 зі свого боку пояснив, що ОСОБА_1 певний час перебував на місці події, однак згодом його залишив. За словами поліцейського, ОСОБА_1 знаходився на місці більше години, після чого його місцезнаходження стало невідомим.
Водночас захисник наполягав на тому, що зазначені пояснення не узгоджуються з дослідженими судом матеріалами справи та відеозаписами, і повторно зазначив, що ОСОБА_1 , на переконання сторони захисту, фактично не керував транспортним засобом та не був учасником дорожнього руху в момент, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення.
Під час подальшого допиту ОСОБА_5 підтвердив, що в матеріалах справи зазначено час складання направлення на медичний огляд 00 год. 42 хв. Захисник адвокат Тилик Т.М. звернув увагу суду на те, що зазначений час, на його думку, не узгоджується з відеозаписом події та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, що свідчить про наявність суперечностей у матеріалах справи.
Разом із тим на уточнююче запитання суду щодо безпосередніх обставин керування транспортним засобом працівник поліції ОСОБА_5 пояснив, що на відеозаписі зафіксовано автомобіль із працюючим двигуном, який здійснив незначний рух, а на момент наближення працівників поліції до транспортного засобу особа, за його словами, вже перелазила з місця водія.
Оцінюючи наведені показання працівника поліції, суд виходить із того, що вони підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, наявними у матеріалах справи, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності та достатності.
Суд також враховує, що окремі обставини події працівник поліції ОСОБА_5 під час допиту не пам`ятав у зв`язку зі значним проміжком часу, який минув з моменту її вчинення. Водночас щодо безпосередньої обставини керування транспортним засобом поліцейський надав конкретні пояснення, зазначивши про зафіксований на відеозаписі рух автомобіля та перебування ОСОБА_1 на місці водія.
Показання працівника поліції ОСОБА_5 щодо обставин керування транспортним засобом суд оцінює у сукупності з іншими доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, результатами тестування за допомогою спеціального технічного засобу, службовими матеріалами та відеозаписами, дослідженими в судовому засіданні.
При цьому сам по собі факт незастосування працівниками поліції такого заходу, як тимчасове затримання транспортного засобу, або невідсторонення особи від керування не є безумовним доказом відсутності факту керування транспортним засобом, оскільки оцінка наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення здійснюється судом на підставі всієї сукупності доказів у справі.
Судом не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про особисту заінтересованість працівника поліції ОСОБА_5 у результатах розгляду справи, наявність неприязних стосунків із ОСОБА_1 або штучне створення чи фальсифікацію доказів.
Крім того, у судовому засіданні 23 липня 2026 року адвокат Тилик Т.М. наполягав на повторному виклику та допиті працівника поліції ОСОБА_6 . Водночас, відповідно до наявного в матеріалах справи рапорту від 16.09.2026, ОСОБА_6 звільнився зі служби в органах Національної поліції України, у зв`язку з чим забезпечити його явку в судове засідання не виявилося можливим. На повторному допиті останнього захисник адвокат Тилик Т.М. не наполягав.
У судовому засіданні 16.09.2026 захисник, адвокат Тилик Т.М., звернув увагу суду на те, що працівник поліції ОСОБА_6 , який здійснював оформлення адміністративного матеріалу у даній справі, на теперішній час звільнений зі служби в органах Національної поліції України. Захисник пов`язував факт його звільнення з неналежним виконанням ним службових обов`язків та висловив припущення щодо його професійної компетентності, ставлячи у зв`язку з цим під сумнів достовірність оформлених ним матеріалів. 
Оцінюючи наведені доводи, суд зазначає, що сам факт звільнення ОСОБА_6 зі служби в органах Національної поліції України не свідчить про його некомпетентність, упередженість чи неналежне виконання службових обов`язків під час оформлення адміністративних матеріалів у даній справі. Стороною захисту не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що причиною звільнення ОСОБА_6 було неналежне виконання ним службових обов`язків, професійна некомпетентність або обставини, які могли б вплинути на достовірність складених ним документів. За таких обставин наведені захисником твердження суд оцінює як припущення, які самі по собі не можуть бути підставою для визнання недопустимими чи недостовірними доказів, що містяться у матеріалах справи.
З огляду на викладене, суд враховує наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, у тому числі показання працівника поліції ОСОБА_5 , а також інші матеріали справи.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , позицію його захисника адвоката Тилика Т.М., допитавши працівників поліції ОСОБА_5 свідка ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, зокрема: 
= протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №625136;
= картку обліку адміністративного правопорушення від 27.03.2026;
= тест №1242;
= акт огляду на стан алкогольного сп`яніння;
= направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,;
= рапорт поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону №1 ППП в м.Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП сержанта поліції Степченко Сергія, відповідно до якого під час несення служби 27.03.2026 року в складі наряду Вулкан 0703 ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) Під час вільного патрулювання, за адресою:м.Біла Церква вул.Миру було зупинено ТЗ Mazda 3 н.з НОМЕР_3 , що рухався в комендантську годину. Поспілкувавшись із водієм, ним виявився ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 під час спілкування у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп?яніння:а саме, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає даній обстановці, та виражене тремтіння пальців рук.Водієві було проведено огляд на місці зупинки ТЗ у встановлено та згідно чинного законодавства, за допомогою приладу Alcotest Drager 7510 ARND 0046, тест N?1242, проба позитивна 1.83%. Водій з результатом згоден, від проходження огляду в медичному закладі категорично відмовився. Відносно водія ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.ТЗ залишено на місці зупинки без порушення ПДР.Дану подію було зафіксовано на БК Моторола 475513/476042;
= відеозаписи події та інші докази, долучені до матеріалів справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, надати їм належну правову оцінку та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями свідків, речовими доказами, висновками експертів, технічними засобами відеофіксації та іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.
Згідно з пунктами 6, 7 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування, а в разі незгоди водія з результатами такого огляду або його відмови від проходження огляду на місці у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення таких оглядів.
Факт вчинення правопорушником ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду та доводиться сукупністю належних, допустимих, достовірних і взаємоузгоджених доказів, досліджених у судовому засіданні.
Аргументи захисника ОСОБА_1 адвоката Тилика Т.М. щодо відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, а також щодо можливих порушень процедури оформлення адміністративних матеріалів працівниками поліції були предметом ретельної перевірки суду. Водночас зазначені доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та не спростовують встановлених судом фактичних обставин справи.
Щодо дослідження відеозаписів та доводів сторони захисту. Під час судового розгляду судом безпосередньо досліджено відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, долучені до матеріалів справи на оптичному носії інформації. Із переглянутого відеозапису (кліп № 0) встановлено, що на початку відеофіксації ОСОБА_1 звертається до працівників поліції із запитанням щодо обставин його зупинки, зокрема запитує: «Як ви нас зупинили?» та «Як ви нас побачили?». Після цього працівник поліції просить останнього надати посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб. Суд звертає увагу, що характер спілкування між працівниками поліції та ОСОБА_1 свідчить про те, що відеозапис розпочався вже після фактичної зупинки транспортного засобу та початку перевірки документів. Окрім цього, суд враховує, що відповідно до рапорту працівника поліції транспортний засіб «Mazda 3» державний номерний знак НОМЕР_2 був виявлений та зупинений під час руху у період дії комендантської години, а водієм транспортного засобу був саме ОСОБА_1 . Як вбачається з відеоматеріалів, транспортний засіб «Mazda 3» державний номерний знак НОМЕР_2 перебував у русі .
Щодо доводів про відсутність факту керування транспортним засобом. Суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом.Так, згідно з дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, о 00 год. 43 хв. на запитання працівника поліції щодо самопочуття ОСОБА_1 повідомив, що він «вже нікуди не їде». Зазначене висловлювання суд оцінює у сукупності з іншими доказами та встановленими обставинами справи і розцінює як таке, що свідчить про усвідомлення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом безпосередньо перед його зупинкою працівниками поліції.Крім того, після отримання результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння працівник поліції запропонував ОСОБА_1 забезпечити передачу транспортного засобу тверезому водієві. У відповідь ОСОБА_1 повідомив, що припаркує автомобіль та самостійно піде додому. Суд враховує зазначені пояснення під час оцінки його доводів про відсутність факту керування транспортним засобом.Водночас суд бере до уваги, що під час спілкування з працівниками поліції та оформлення адміністративних матеріалів ОСОБА_1 не заявляв про те, що транспортним засобом не керував, не повідомляв про іншу особу, яка нібито здійснювала керування автомобілем, та не наполягав на внесенні до матеріалів відповідних заперечень.Також суд враховує, що після ознайомлення з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 обговорював із працівниками поліції питання щодо подальшого розміщення транспортного засобу та можливості його передачі іншій особі. Така поведінка, на переконання суду, узгоджується з обставинами, за яких саме ОСОБА_1 здійснював керування зазначеним транспортним засобом, та не узгоджується з його подальшими твердженнями про те, що він взагалі не керував автомобілем. При цьому суд оцінює наведені обставини не окремо, а в сукупності з іншими доказами, дослідженими під час розгляду справи, зокрема показаннями працівника поліції, протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписами, наявними в матеріалах справи.
Щодо доводів захисника адвоката Тилика Т.М. стосовно направлення на медичний огляд. Захисник, адвокат Тилик Т.М., неодноразово звертав увагу суду на те, що в направленні на медичний огляд зазначено час його оформлення 00 год. 42 хв., тоді як на дослідженому судом відеозаписі безпосередньо момент складання зазначеного документа не зафіксований. Оцінюючи наведені доводи, суд виходить із того, що відсутність на відеозаписі окремої процесуальної дії сама по собі не свідчить про те, що така дія не проводилася. Відеозапис є одним із доказів у справі та підлягає оцінці у сукупності з іншими матеріалами. Матеріали справи містять належним чином оформлене направлення на медичний огляд із зазначенням відповідної дати та часу його складання. При цьому сторона захисту не надала суду об`єктивних доказів, які б свідчили про підроблення зазначеного документа, внесення до нього завідомо неправдивих відомостей або складання його в інший час, ніж зазначено в самому направленні. Сам по собі факт відсутності на відеозаписі моменту оформлення направлення не спростовує його існування та не свідчить про недостовірність відомостей, що містяться в ньому. За таких обставин наведені захисником доводи щодо невідображення на відеозаписі моменту складання направлення на медичний огляд не є достатніми для висновку про недопустимість зазначеного документа як доказу та підлягають оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі.
Щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Із відеозапису вбачається, що після виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння працівники поліції повідомили йому про такі ознаки та запропонували пройти огляд із використанням спеціального технічного засобу. О 00 год. 45 хв. проведено тестування за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510». Після заміни мундштука о 00 год. 47 хв. проведено повторне тестування. Судом встановлено, що під час проведення огляду ОСОБА_1 не заперечував проти його проведення, не ставив під сумнів справність приладу та не висловлював будь-яких зауважень щодо процедури огляду. О 00 год. 48 хв. ОСОБА_1 прямо погодився з результатом тестування. Таким чином, доводи про недостовірність результатів огляду спростовуються власною поведінкою особи під час проведення відповідної процедури.
Щодо доводів захисника адвоката Тилика Т.М. стосовно часу складання протоколу. Захисник звертав увагу суду на те, що о 00 год. 49 хв. працівники поліції повідомили про намір скласти протокол, тоді як із роздруківки вбачається, що протокол було роздруковано о 01 год. 03 хв. Суд вважає зазначений довід необґрунтованим, оскільки повідомлення особі про майбутнє складання адміністративного протоколу та його фактичне технічне оформлення є різними процесуальними діями.Сам факт друкування протоколу через певний проміжок часу після повідомлення про його складання не свідчить про порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності та жодним чином не впливає на встановлення факту вчинення правопорушення.
Щодо доводів захисника адвоката Тилика Т.М. про оформлення документів за відсутності особи. Із досліджених відеозаписів встановлено, що о 01 год. 01 хв. ОСОБА_1 залишив місце події до завершення оформлення адміністративних матеріалів. Надалі, на кліпі № 3 о 01 год. 08 хв. зафіксовано заповнення працівником поліції окремих бланків та процесуальних документів. Суд зазначає, що саме ОСОБА_1 власними діями залишив місце оформлення матеріалів до завершення відповідних процесуальних процедур. Поліцейські неодноразово пропонували свідкові зателефонувати ОСОБА_1 та повернутися, проте останній на місце оформлення матеріалів так і не повернувся. За таких обставин подальше оформлення документів працівниками поліції за відсутності останнього не свідчить про порушення його прав та не може бути поставлене в провину працівникам поліції.
Щодо обставин зберігання транспортного засобу. Із кліпу № 3 вбачається, що о 01 год. 13 хв. працівники поліції звернулися до пасажира ОСОБА_7 із проханням зв`язатися з ОСОБА_1 та повідомити про необхідність повернутися до транспортного засобу, оскільки у разі його неповернення транспортний засіб міг бути евакуйований. Зазначені дії працівників поліції свідчать про вжиття ними заходів щодо забезпечення збереження транспортного засобу та не містять ознак порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Таким чином, досліджені судом відеозаписи узгоджуються з письмовими матеріалами справи, рапортом працівника поліції, результатами огляду на стан сп`яніння та іншими доказами, а тому визнаються судом належними, допустимими та достовірними доказами у справі.
Щодо оцінки доказів у сукупності. Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Проаналізувавши наявні у справі докази, суд доходить висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Щодо роз`яснення прав. О 00:49 год. ОСОБА_1 роз`яснено права.
Доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Тилика Т.М. спрямовані на уникнення відповідальності, спростовуються матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. 
Крім того, суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_7 , оскільки вони спростовуються сукупністю інших доказів у справі, зокрема послідовними показаннями працівника поліції, відеозаписами та письмовими матеріалами справи.
Щодо посилання захисника Тилика Т.М. на те, що на відеозаписі неможливо ідентифікувати назву нагрудної камери поліцейського, а наявне маркування не дає можливості встановити належність відеозапису саме до обставин даної справи, суддя зазначає наступне. Під час перегляду відеоматеріалів в присутності всіх учасників судового розгляду чітко видно, що даний відеозапис стосується саме цієї події, оскільки на нього відображено дата, час, місце події, а також учасників даної події працівників поліції, ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_8 . Під час судового розгляду в учасників судового розгляду не виникало сумнівів щодо належності відеозапису до обставин справи, адже захисник під час судового розгляду коментував відео, робив свої зауваження та просив звернути увагу суду на певний час відеозапису.
Неналежний доказ – це той доказ, який не стосується суті справи чи предмета доказування.
Записи з нагрудної камери прямо підтверджують наявність обставин, що входять до предмета доказування у конкретній справі. А тому суддя вважає належним доказом відеозаписи з нагрудної камери, а.с. 8.
Також суд звертає увагу на те, що адвокатом Тиликом Т.М. 23.07.2026 до матеріалів справи було долучено відповідь Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації), а також наказ Департаменту охорони здоров`я Київської ОДА від 30.10.2025 № 1218-адм «Про затвердження Переліку закладів охорони здоров`я Київської області, яким надається право проведення огляду водіїв транспортних засобів, військовозобов`язаних, резервістів, а також військовослужбовців на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Посилаючись на зазначені документи, захисник вказував, що заклад охорони здоров`я, зазначений працівниками поліції у направленні на медичний огляд, на момент виникнення спірних правовідносин уже не входив до переліку закладів, уповноважених на проведення відповідних оглядів, у зв`язку з чим, на думку сторони захисту, направлення було оформлено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння.
Суд перевірив зазначені доводи сторони захисту адвоката Тилика Т.М., однак не знаходить підстав для висновку про їх обґрунтованість. Із матеріалів справи вбачається, що огляд правопорушника ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510», результат якого становив 1,83 ‰, із чим ОСОБА_1 погодився та будь-яких зауважень щодо порядку проведення огляду не висловлював. До закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду його фактично не доставляли, оскільки він відмовився від проходження такого огляду. За таких обставин навіть у разі посилання стороною захисту на зміну переліку уповноважених закладів охорони здоров`я зазначені обставини не впливають на законність проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу, не спростовують його результатів та не свідчать про недопустимість інших доказів, досліджених судом у їх сукупності. Відтак наведені доводи захисника не є підставою для закриття провадження у справі або визнання доказів недопустимими.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння повністю доведена, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.
Конституційний Суд України у Рішенні від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначив, що адміністративна відповідальність та процедура її застосування повинні ґрунтуватися на конституційних принципах і правових гарантіях, зокрема гарантіях справедливого судового розгляду.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у справах про адміністративні правопорушення за своїм характером можуть підпадати під дію гарантій статті 6 Конвенції. Отже, під час розгляду даної справи судом забезпечено дотримання принципів справедливого судового розгляду, рівності сторін та змагальності процесу.
Під час призначення адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, обставини справи, а також дані про його особу. Обставин, які відповідно до статей 34, 35 КУпАП пом`якшують або обтяжують відповідальність, судом не встановлено.
З огляду на характер вчиненого правопорушення, яке посягає на безпеку дорожнього руху та створює підвищену небезпеку для життя і здоров`я учасників дорожнього руху, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із особи, на яку накладено адміністративне стягнення судом, підлягає стягненню судовий збір у встановленому законом розмірі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 33, 34, 35, 40-1, 130 ч. 1, 221, 245, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,- 

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп. в дохід держави.
Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.
Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження». 

Суддя О.Л. Гавенко |