Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2026 р. № 520/16627/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марини Лук`яненко, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА//» до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОМЕГА//", через свого представника, звернулося до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить суд:
1. визнати протиправним та скасувати протиправне рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2026/000016/2 від 22.01.2026 р. Київської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України.
2. визнати протиправним та скасувати протиправне рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2026/000019/2 від 28.01.2026р. Київської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України.
3. визнати протиправним та скасувати протиправне рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2026/000048/1 від 10.04.2026р. Київської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України.
4. визнати протиправним та скасувати протиправне рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2026/000049/1 від 11.04.2026р. Київської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України.
5. визнати протиправним та скасувати протиправне рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2026/000050/1 від 11.04.2026р. Київської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржувані рішення Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів є протиправними. Позивач указує, що оскаржувані рішення підлягають скасуванню, тому він звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою від 17.06.2026 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи. 
Ухвалою суду від 17.07.2026 клопотання відповідача про продовження строку для подачі відзиву на позов - задоволено, продовжено Київській митниці строк для подачі відзиву на позов у справі №520/16627/26 та долучено відзив, поданий Київською митницею відокремленого підрозділу Державної митної служби України, до матеріалів справи №520/16627/26.
У відзиві на позов, представник відповідача зазначив, що всі дії та рішення посадових осіб митниці є аргументованими, відповідають та засновані на вимогах законодавства України з питань державної митної справи. Позивачем не надано переконливих доказів, які б свідчили про порушення митним органом вимог нормативно-правових актів, в той час, як правомірність дій та вимог митного органу повністю відповідає положенням чинного законодавства.
Представник позивача надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що відповідач не навів належних, достатніх та беззаперечних доказів правомірності свого рішення про відмову у визначенні митної вартості за ціною договору та застосування другорядного методу.
Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.
Суд, вивчивши процесуальні документи сторін у справі, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.
Позивач пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув статус юридичної особи приватного права, є резидентом України.
Між ТОВ «ОМЕГА//» (Покупець) та HARBIN DECHUANG ECONOMIC AND TRADE CO, LTD (Продавець) укладено Контракт №087577-25 від 01.01.2025.
Відповідно до п.1.1 Контракту Продавець зобов`язується продати, а Покупець прийняти і сплатити протягом терміну дії цього Контракту Товар (в тому числі, але не обмежуючись, - запчастини до автомобілів та інше) в асортименті, кількості, якості і за ціною, що вказані в інвойсах, які мають юридичну силу специфікацій та являються невід`ємними частинами Контракту. Поставка Товару здійснюється партіями. При цьому під Партією розуміється вся сукупність Товару, яка поставляється Покупцю за одним інвойсом.
Пунктом 1.2 Контракту передбачено, що найменування, ціни, кількість відповідно до яких вироблений Товар на кожну позицію Товару, що поставляється, вказуються у відповідних інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту і мають юридичну силу специфікацій.
Відповідно п. 2.1 до Контракту ціна Товару узгоджується Сторонами та вказується в інвойсі і приймається на умові FOB (ІНКОТЕРМС-2020) порт Ningbo, CHINA. В інвойсі може бути передбачений інший порт. В інвойсі може бути передбачена будь-яка інша умова поставки, відповідно до якої проводиться поставка за цим інвойсом. Сторони додатково вказують момент переходу права власності на Товар, якщо він відрізняється від вказаного у п.3.6. Контракту.
3.1. Товар за даним Контрактом поставляється на умовах FOB (ІНКОТЕРМС-2020) порт Ningbo, CHINA, якщо інший порт чи умови поставки не зазначено у відповідному інвойсі.
ТОВ "ОМЕГА//" було подано до Київської митниці ВП Держмитслужби України ЕМД 26UA100320301454U8 від 21.01.2026р. 
Разом із митною декларацією позивачем до митного оформлення подані наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) DC25-OMH55 10.10.2025 Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) DC25-OMH55 10.10.2025 Коносамент (Bill of lading) XHSE070741690 29.10.2025 Накладна ЦІМ (СIM consignment note (rail)) 623231 01.01.2026 Автотранспортна накладна (Road consignment note) 5307 16.01.2026 Банківський платіжний документ, що стосується товару 337 23.10.2025 Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 171 16.01.2026 Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 2140 22.12.2025 Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 1/42 16.01.2026 Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 087577-25 01.01.2025 Договір (контракт) про перевезення 053675-25 01.01.2025 Електронний сертифікат про непреференційне походження товару, факт видачі та/ або зміст якого митний орган може перевірити на вебсайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат C25MADKUH4E91147 30.10.2025 Інші некласифіковані документи Інші некласифіковані документи Технічна інформація 21.01.2026 Копія митної декларації країни відправлення 310120250515236114 23.10.2025 
Позивачем було отримано запит (повідомлення) митного органу, в якому зазначено, що надані декларантом документи не містять відомостей щодо складових митної вартості, необхідних при її обчисленні, а також містять розбіжності, які мають вплив на числові значення складових митної вартості. Вказано, що у відповідності до частини 6 статті 53 Кодексу декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Процедуру консультації з декларантом проведено.
ТОВ "ОМЕГА//" подано заяву від 26.01.2026 №21-1 для підтвердження заявленої митної вартості товарів за митною декларацією та надано пакет документів. 
Позивачем отримано рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2026/000016/2 від 22.01.2026 р.
Позивач не погодився із завищенням митної вартості і звернувся до відповідача з проханням про випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання згідно із ч.7 ст.55 МКУ, надав відповідачу нову митну декларацію ЕМД 26UA100320301629U4 від 22.01.2026 та додатково сплатив 1411,05грн. 
Керуючись ч.8 ст.55 МКУ, якою передбачено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, позивач звернувся до відповідача із заявою №2921 від 06.04.2026 та надав додаткові документи та пояснення, якими усунув недоліки, зазначені у рішенні про коригування, зокрема: 1) копія акту №270 від 01.01.2026; 2) копія акту №421 від 22.01.2026; 3) копія платіжної інструкції на оплату експедитору; 4) копія домашнього коносаменту. 
Відповідач листом №7.8-2/15-02/13/7713 від 13.04.2026 повідомив позивача про те, що відсутні підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості товару за ЕМД №26UA100320301629U4 від 22.01.2026 та скасування рішення про коригування митної вартості UA100320/2026/000016/2 від 22.01.2026.
Крім того, між ТОВ «ОМЕГА//» (Покупець) та HONGKONG YANGYANG COMERCIAL LIMITED (Продавець) укладено Контракт №087174-25 від 01.01.2025.
Відповідно до п.1.1 Контракту Продавець зобов`язується продати, а Покупець прийняти і сплатити протягом терміну дії цього Контракту Товар (в тому числі, але не обмежуючись, - запчастини до автомобілів та інше) в асортименті, кількості, якості і за ціною, що вказані в інвойсах, які мають юридичну силу специфікацій та являються невід`ємними частинами Контракту. Поставка Товару здійснюється партіями. При цьому під Партією розуміється вся сукупність Товару, яка поставляється Покупцю за одним інвойсом.
Пунктом 1.2 Контракту передбачено, що найменування, ціни, кількість відповідно до яких вироблений Товар на кожну позицію Товару, що поставляється, вказуються у відповідних інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту і мають юридичну силу специфікацій.
Відповідно п. 2.1 до Контракту ціна Товару узгоджується Сторонами та вказується в інвойсі і приймається на умові FOB (ІНКОТЕРМС-2020) порт Ningbo, CHINA. В інвойсі може бути передбачений інший порт. В інвойсі може бути передбачена будь-яка інша умова поставки, відповідно до якої проводиться поставка за цим інвойсом. Сторони додатково вказують момент переходу права власності на Товар, якщо він відрізняється від вказаного у п.3.6. Контракту.
3.1. Товар за даним Контрактом поставляється на умовах FOB (ІНКОТЕРМС-2020) порт Ningbo, CHINA, якщо інший порт чи умови поставки не зазначено у відповідному інвойсі.
ТОВ "ОМЕГА//" подано до Київської митниці ВП Держмитслужби України ЕМД 26UA100320301705U6 23.01.2026р.
Разом із митною декларацією позивачем до митного оформлення подані наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) DC25-OMH51 22.09.2025 Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) DC25-OMH51 22.09.2025 Коносамент (Bill of lading) XHSE070741691 08.10.2025 Накладна ЦІМ (СIM consignment note (rail)) 31525940 31.12.2025 Автотранспортна накладна (Road consignment note) 6061 21.01.2026 Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) DC25-OMH51 22.09.2025 Статус особи, яка подає митну декларацію 1 Банківський платіжний документ, що стосується товару 317 16.10.2025 Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 107 14.01.2026 Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 107 14.01.2026 Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 087174-25 01.01.2025 Договір (контракт) про перевезення 053667-25 01.01.2025 Договір (контракт) про перевезення 1/19 01.01.2022 Договір (контракт) про перевезення TE-220124-02 22.01.2024 Інші некласифіковані документи Довідка б/н 14.01.2026 Інші некласифіковані документи Лист 1401/26-11 14.01.2026 Копія митної декларації країни відправлення 422720250001099470 05.10.2025 
Позивачем було отримано запит (повідомлення) митного органу від 23.01.2026, в якому зазначено, що надані декларантом документи не містять відомостей щодо складових митної вартості, необхідних при її обчисленні, а також містять розбіжності, які мають вплив на числові значення складових митної вартості. Вказано, що у відповідності до частини 6 статті 53 Кодексу декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Процедуру консультації з декларантом проведено.
ТОВ "ОМЕГА//" подано заяву для підтвердження заявленої митної вартості товарів за митною декларацією та надано пакет документів. 
Позивачем було отримано рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2026/000019/2 від 28.01.2026 р.
Позивач не погодився із завищенням митної вартості та звернувся до відповідача з проханням про випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання згідно із ч.7 ст.55 МКУ, надав відповідачу нову митну декларацію 26UA100320302419U9 28.01.2026р та додатково сплатив ПДВ у розмірі 17390,25грн. та мито у сумі 7904,66 грн. 
Керуючись ч.8 ст.55 МКУ, якою передбачено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, позивач звернувся до відповідача із заявою №2787 від 02.04.2026 та надав додаткові документи та пояснення, якими усунув недоліки, зазначені у рішенні про коригування, зокрема: 1) копія акту №270 від 01.01.2026; 2) копія акту №236 від 29.01.2026; 3) копія платіжної інструкції 869969685.1 DSL 16.02.2026. 
Відповідач листом №7.8-2/15-02/13/7345 від 08.04.2026 повідомив позивача про те, що відсутні підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості товару за ЕМД №26UA10032030241U9 від 28.01.2026 та скасування рішення про коригування митної вартості UA100320/2026/000019/2 від 28.01.2026.
Крім того, між ТОВ «ОМЕГА//» (Покупець) та Xiamen Sunrise Group Co, LTD (Продавець) було укладено Контракт №010225-1520 від 01.02.2025.
Відповідно до п.1.1 Контракту Продавець зобов`язується продати, а Покупець прийняти і сплатити протягом терміну дії цього Контракту Товар (в тому числі, але не обмежуючись, - запчастини до автомобілів та інше) в асортименті, кількості, якості і за ціною, що вказані в інвойсах, які мають юридичну силу специфікацій та являються невід`ємними частинами Контракту. Поставка Товару здійснюється партіями. При цьому під Партією розуміється вся сукупність Товару, яка поставляється Покупцю за одним інвойсом.
Пунктом 1.2 Контракту передбачено, що найменування, ціни, кількість відповідно до яких вироблений Товар на кожну позицію Товару, що поставляється, вказуються у відповідних інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту і мають юридичну силу специфікацій.
Відповідно п. 2.1 до Контракту ціна Товару узгоджується Сторонами та вказується в інвойсі і приймається на умові FOB (ІНКОТЕРМС-2020) порт Ningbo, CHINA. В інвойсі може бути передбачений інший порт. В інвойсі може бути передбачена будь-яка інша умова поставки, відповідно до якої проводиться поставка за цим інвойсом. Сторони додатково вказують момент переходу права власності на Товар, якщо він відрізняється від вказаного у п.3.6. Контракту.
3.1. Товар за даним Контрактом поставляється на умовах FOB (ІНКОТЕРМС-2020) порт Ningbo, CHINA, якщо інший порт чи умови поставки не зазначено у відповідному інвойсі.
ТОВ "ОМЕГА//" подано до Київської митниці ВП Держмитслужби України ЕМД 26UA100320312416U3 від 08.04.2026р. Разом із митною декларацією позивачем до митного оформлення подані наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) до інв.RS2512453 26.12.2025 Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) RS2512453 26.12.2025 Коносамент (Bill of lading) XHSE070742115 14.01.2026 Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 636977 24.03.2026 Автотранспортна накладна (Road consignment note) 6680 07.04.2026 Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) RS2512453 26.12.2025 Банківський платіжний документ, що стосується товару 25 03.02.2026 Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 886 06.04.2026 Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н 01.12.2025 Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 010225-1520 01.02.2025 Договір (контракт) про перевезення 053667-25 01.01.2025 Копія митної декларації країни відправлення 370820260000026706 12.01.2026 Д
Позивачем отримано запит (повідомлення) митного органу, в якому зазначено, що надані декларантом документи не містять відомостей щодо складових митної вартості, необхідних при її обчисленні, а також містять розбіжності, які мають вплив на числові значення складових митної вартості. Вказано, що у відповідності до частини 6 статті 53 Кодексу декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Процедуру консультації з декларантом проведено.
ТОВ "ОМЕГА//" подано заяву для підтвердження заявленої митної вартості товарів за митною декларацією та надано пакет документів. 
Позивачем було отримано рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2026/000050/1 від 11.04.2026 р.
Позивач не погодився із завищенням митної вартості і звернувся до відповідача з проханням про випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання згідно із ч.7 ст.55 МКУ, надав відповідачу нову митну декларацію ЕМД 26UA100320312682U3 від 11.04.2026 та додатково сплатив 60599,44грн. 
Керуючись ч.8 ст.55 МКУ, якою передбачено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, позивач звернувся до відповідача із заявою №3720 від 30.04.2026 та надав додаткові документи та пояснення, якими усунув недоліки, зазначені у рішенні про коригування, зокрема: 1) копія акту №938 від 13.04.2026; 2) копія платіжної інструкції на оплату експедитору №2143 від 15.04.2026 р. 3. Копія платіжної інструкції в іноземній валюті зі штампом банку та підписом. 4. Копія експортної декларації з перекладом. 5. Копії раніше оформлених ЕМД 26UA205050000348U0, 26UA205050000350U2, 25UA403070009323U5
Відповідач листом №7.8-2/15-02/13/9934 від 07.05.2026 повідомив позивача про те, що відсутні підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості товару за ЕМД №26UA100320312682U3 від 11.04.2026 та скасування рішення про коригування митної вартості UA100320/2026/000050/1 від 11.04.2026.
Крім того, за цим же контрактом №010225-1520 від 01.02.2025 між ТОВ «ОМЕГА//» (Покупець) та Xiamen Sunrise Group Co, LTD (Продавець)
ТОВ "ОМЕГА//" подано до Київської митниці ВП Держмитслужби України ЕМД 26UA100320312541U9 від 09.04.2026р 
Разом із митною декларацією позивачем до митного оформлення подані наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) до інв.RS2512453 26.12.2025 Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) RS2512453 26.12.2025 Коносамент (Bill of lading) XHSE070742115 14.01.2026 Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 637017 24.03.2026 Автотранспортна накладна (Road consignment note) 3050 07.04.2026 Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) RS2512453 26.12.2025 Банківський платіжний документ, що стосується товару 25 03.02.2026 Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 887 06.04.2026 Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н 01.12.2025 Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 010225-1520 01.02.2025 Договір (контракт) про перевезення 053667-25 01.01.2025 Копія митної декларації країни відправлення 370820260000026706 12.01.2026
Позивачем отримано запит (повідомлення) митного органу, в якому зазначено, що надані декларантом документи не містять відомостей щодо складових митної вартості, необхідних при її обчисленні, а також містять розбіжності, які мають вплив на числові значення складових митної вартості. Вказано, що у відповідності до частини 6 статті 53 Кодексу декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Процедуру консультації з декларантом проведено.
ТОВ "ОМЕГА//" подано заяву для підтвердження заявленої митної вартості товарів за митною декларацією та надано пакет документів. 
Позивачем отримано рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2026/000049/1 від 11.04.2026 р.
Позивач не погодився із завищенням митної вартості і звернувся до відповідача з проханням про випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання згідно із ч.7 ст.55 МКУ, надав відповідачу нову митну декларацію ЕМД 26UA100320312681U4 від 11.04.2026 та додатково сплатив 42781,18 грн. 
Керуючись ч.8 ст.55 МКУ, якою передбачено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, позивач звернувся до відповідача із заявою №3719 від 30.04.2026 та надав додаткові документи та пояснення, якими усунув недоліки, зазначені у рішенні про коригування, зокрема: 1. Копія Акту №940 від 13.04.2026 р. 2. Копія платіжної інструкції на оплату експедитору №2144 від 15.04.2026 р. 3. Копія платіжної інструкції в іноземній валюті зі штампом банку та підписом ;. Копія експортної декларації з перекладом. 5. Копії раніше оформлених ЕМД 26UA205050000084U0, 26UA100320304660U1, 26UA100320312417U2
Відповідач листом №7.8-2/15-02/13/9797 від 06.05.2026 повідомив позивача про те, що відсутні підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості товару за ЕМД №26UA100320312681U4 від 11.04.2026 та скасування рішення про коригування митної вартості UA100320/2026/000049/1 від 11.04.2026.
Крім того, за цим же контрактом №010225-1520 від 01.02.2025 між ТОВ «ОМЕГА//» (Покупець) та Xiamen Sunrise Group Co, LTD (Продавець) ТОВ "ОМЕГА//" подано до Київської митниці ВП Держмитслужби України ЕМД 26UA100320312521U0 від 09.04.2026р
Разом із митною декларацією позивачем до митного оформлення подані наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) до інв.RS2512453 26.12.2025 Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) RS2512453 26.12.2025 Коносамент (Bill of lading) XHSE070742115 14.01.2026 Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 636878 24.03.2026 Автотранспортна накладна (Road consignment note) 3491 07.04.2026 Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) RS2512453 26.12.2025 Банківський платіжний документ, що стосується товару 25 03.02.2026 Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 885 06.04.2026 Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н 01.12.2025 Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 010225-1520 01.02.2025 Договір (контракт) про перевезення 053667-25 01.01.2025 Копія митної декларації країни відправлення 370820260000026706 12.01.2026. 
Позивачем було отримано запит (повідомлення) митного органу, в якому зазначено, що надані декларантом документи не містять відомостей щодо складових митної вартості, необхідних при її обчисленні, а також містять розбіжності, які мають вплив на числові значення складових митної вартості. Вказано, що у відповідності до частини 6 статті 53 Кодексу декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Процедуру консультації з декларантом проведено.
Позивачем отримано рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2026/000048/1 від 10.04.2026 р.
Позивач не погодився із завищенням митної вартості і звернувся до відповідача з проханням про випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання згідно із ч.7 ст.55 МКУ, надав відповідачу нову митну декларацію ЕМД 26UA100320312677U4 від 11.04.2026 та додатково сплатив 34750,68 грн . 
Керуючись ч.8 ст.55 МКУ, якою передбачено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, позивач звернувся до відповідача із заявою №3718 від 30.04.2026 та надав додаткові документи та пояснення, якими усунув недоліки, зазначені у рішенні про коригування, зокрема: Копія Акту №939 від 11.04.2026 р. 1. Копія платіжної інструкції на оплату експедитору №2141 від 15.04.2026 р. 2. Копія платіжної інструкції в іноземній валюті зі штампом банку та підписом 3. Копія експортної декларації з перекладом. 4. Копії раніше оформлених ЕМД 26UA205050000084U0, 26UA205050000348U0, 26UA100320304432U1, 26UA100320312417U2 
Відповідач листом №7.8-2/15-02/13/9802 від 06.05.2026 повідомив позивача про те, що відсутні підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості товару за ЕМД №26UA100320312521U0 від 09.04.2026 та скасування рішення про коригування митної вартості UA100320/2026/000048/1 від 10.04.2026.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
За змістом частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частиною 6 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частинами 1-3 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Стаття 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Отже, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта.
Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 05.03.2019 по справі №815/143/17, від 09.04.2019 по справі №825/1575/17.
Так, відповідач не визнав заявлену декларантом митну вартість у зв`язку з тим, що надані декларантом документи містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо числових значень складових митної вартості. 
Судом установлено, що підставами для винесення рішення про коригування митної вартості були:
- UA100320/2026/000016/2 від 22.01.2026р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2026/000057 від 22.01.2026р. 
1) Наданий банківській платіжний документ, що стосуються товару, від 23.10.2025 № 337 не містить відомостей, передбачених платіжною системою SWIFT та Положенням про порядок виконання надавачами платіжним послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (зі змінами) та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за № 910/15601 у редакції Постанови Національного банку України від 25.08.2022 № 189 (далі - Положення). Зокрема, дані платіжні інструкції не містять відміток підпису (власноручного/електронного) відповідальної особи платника, яка відповідно до законодавства України має право розпоряджатися рахунком та відміток банківської установи. Тому такі документи прийняті до уваги митним органом, але не можуть бути використані для підтвердження митної вартості товару; 
2) для підтвердження витрат на транспортування товару на умовах поставки Інкотермс FOB - Ningbo (Китай) декларантом надано: коносамент від 29.10.2025№XHSE070741690 та декларація Т1 №26UA100180QDYM9NL1 де перевізником зазначені компанії «TOG NINGBO TOGETHER SHIPPING. LTD» та ТОВ "БІТ ВАНТАЖ" (44956567); договір на транспортно-експедиційне обслуговування перевезень вантажів від 01.01.2025 № 053675-25 укладений між ТОВ «Украмарин» (Експедитор) та ТОВ «ОМЕГА//» (Замовник), рахунок на оплату від 22.12.2025 № 2140, рахунок на оплату від 16.01.2025 № 171 довідку про транспортні витрати від 16.11.2026 № 1/42 від «Украмарин». Отже транспортні документи від безпосередніх перевізників до митного оформлення не надані. Відсутність транспортних документів з фактичним виконавцем послуг з транспортування, не дає можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до ст. 9 Закону України від 01.07.2004 № 1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» укладається договір транспортного експедирування у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Зазначені документи від залученого перевізника декларантом до митного оформлення не надано. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 та 10 ст. 58 Кодексу відсутня документально підтверджена інформація щодо числових значень складових митної вартості, необхідних при її обчисленні; 
3) Надана для підтвердження митної вартості митна декларація країни відправлення від 23.10.2025 № 310120250515236114 складена неофіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, що суперечить статті 254 Кодексу. 
4) За інформацією з мережі інтернет (сайт searates.com; maersk.com) контейнер MRSU3025307 прибув у порт Gdansk (Hub Terminal) (Польща) та вивантажено у порт 20.12.2025, вивезено з порту 31.12.2025. Згідно наданої до митного оформлення накладної ЦІМ № 623231 товар було погружено на залізничну платформу для доставки в Україну 01.01.2026. Відправником/перевізником товару зазначено «ПКП Карго Коннект». Таким чином вбачаються додатково понесені витрати на зберігання товару в порту призначення, на складі третьої особи, оплата інших можливих послуг третіх осіб. Однак, вищевказані витрати, не зазначені у відповідних графах ДМВ та не відображені в жодному транспортному документі. Таким чином, відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтверджені документально, не визначені кількісно та достовірно, що суперечить положенням п. 2 ч. 2 ст. 52, ч. 2, 9, 10 та 21 ст. 58 Кодексу 
5) Вказаний у декларації країни відправлення від 23.10.2025 № 310120250515236114 коносамент №260756531 не співпадає з наданим до митного оформлення коносаментом від 29.10.2025 № XHSE070741690 та який вказаний у декларації Т1 №26UA100180QDYM9NL1.
- UA100320/2026/000019/2 від 28.01.2026р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2026/000070 від 28.01.2026р.
1) для підтвердження витрат на транспортування товару на умовах поставки Інкотермс FOB - QING DAO (Китай) декларантом надано: коносамент від 08.10.2025 № XHSE070741691; товаро транспортна накладна від 21.01.2026 № 6061, де перевізником зазначені компанії «TOG NINGBO TOGETHER SHIPPING. LTD» та ТОВ «Н`ЮНІТ», договір на транспортно-експедиційне обслуговування перевезень вантажів від 01.01.2025 № 053667-25 укладений між ТОВ «АЗИМУТ ЛАЙН» (Експедитор) та ТОВ «ОМЕГА//» (Замовник), рахунок на оплату від 14.01.2026 № 107, довідку про транспортно експедиційні витрати від 14.01.2026 № 107 від ТОВ «АЗИМУТ ЛАЙН». Отже транспортні документи від безпосередніх перевізників до митного оформлення не надані. Відсутність транспортних документів з фактичним виконавцем послуг з транспортування, не дає можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі. 
2) декларантом надано банківський платіжний документ 16.10.2025 № 317 на суму в розмірі 60495,88 USD, в якому зазначено реквізити контракту, інвойс від 22.09.2025 № DC25-OMH51 (на суму 28194,28USD), а також інвойси від 05.08.2025 №№ YY25-OMH11, від 20.09.2025 № DC25-OMH49 (відсутні в документах, наданих до митного оформлення), що не дає змоги віднести даний документ саме до даної поставки…»
-UA100320/2026/000048/1 від 10.04.2026 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2026/000236 від 10.04.2026р.
1) Наданий банківській платіжний документ, що стосуються товару, в ід 03.02.2026 № 25 не містить відомостей, передбачених платіжною системою SWIFT та Положенням про порядок виконання надавачами платіжним послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (зі змінами) та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за № 910/15601 у редакції Постанови Національного банку України від 25.08.2022 № 189 (далі – Положення). Зокрема, дані платіжні інструкції не містять відміток підпису (власноручного/електронного) відповідальної особи платника та печатки, яка відповідно до законодавства України має право розпоряджатися рахунком та відміток банківської установи. Тому такі документи прийняті до уваги митним органом , але не можуть бути використані для підтвердження митної вартості товару; 
2) надано роздруковану з електронної копії митну декларація країни відправлення від 12.01.20 №370820260000026706, що не є копією митної декларації країни відправлення (як цього вимагається ч. 3 ст.53 Кодексу). Зазначений документ не містить відміток митного органу країни відправлення. Даною декларацію факт здійснення експортної операції не підтверджений - графа, в якій зазначається дата здійснення експортної операції не заповнена. 3) Додатково наданий Лінійний коносамент MAEU №263878878 датоновий 19.01.2026, а експортна декларація № 370820260000026706 оформлена 12.01.2026, при цьому реквізити коносамента вже зазначені в експортній декларації, що документально неможливо з точки зору хронології та документообігу. Коносамент є транспортним документом, який оформлюється перевізником після прийняття вантажу до перевезення або його завантаження на судно. 4) У додатково наданій заявці про надання транспортних послуг № ОМ-0173862/13467 яка датована 26.12.2025 вказано дату судновиходу -15.01.2026, дату судно заходу -10.03.2026, дату виїзду з порту-24.03.2026, дату прибуття контейнера-10.04.2026 . а інформацією з мережі інтернет (сайт searates.com; maersk.com) контейнер CAAU7963491 прибув 10.03.2026 у порт Gdansk (Baltic Hub Terminal) (Польща), вивезено з порту 24.03.2026. Данна заявка містить точні дати надходження морського контейнера, визначені за три місяці до його фактичної відправки, які можуть бути відомі лише після завершення транспортування.
-UA100320/2026/000049/1 від 11.04.2026 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2026/000237 від 11.04.2026р.
1) Наданий банківській платіжний документ, що стосуються товару, від 03.02.2026 № 25 не містить відомостей, передбачених платіжною системою SWIFT та Положенням про порядок виконання надавачами платіжним послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (зі змінами) та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за № 910/15601 у редакції Постанови Національного банку України від 25.08.2022 № 189 (далі – Положення). Зокрема, дані платіжні інструкції не містять відміток підпису (власноручного/електронного) відповідальної особи платника та печатки, яка відповідно до законодавства України має право розпоряджатися рахунком та відміток банківської установи. Тому такі документи прийняті до уваги митним органом , але не можуть бути використані для підтвердження митної вартості товару; 
2) надано копію митної декларації країни відправлення від 12.01.20 №370820260000026706, що не є копією митної декларації країни відправлення (як цього вимагається ч. 3 ст.53 Кодексу). Зазначений документ не містить відміток митного органу країни відправлення. Даною декларацію факт здійснення експортної операції не підтверджений - графа, в якій зазначається дата здійснення експортної операції не заповнена. 
3) Додатково наданий Лінійний коносамент MAEU №263878878 датовано 19.01.2026, а експортна декларація № 370820260000026706 оформлена 12.01.2026, при цьому реквізити коносамента вже зазначені в експортній декларації, що документально неможливо з точки зору хронології та документообігу. Коносамент є транспортним документом, який оформлюється перевізником після прийняття вантажу до перевезення або його завантаження на судно. 
4) У додатково наданій заявці про надання транспортних послуг № ОМ-0173881/13469 яка датована 26.12.2025 вказано дату виходу судна -15.01.2026, дату заходу судна -10.03.2026, дату виїзду з порту -24.03.2026, дату прибуття контейнера-10.04.2026 . а інформацією з мережі інтернет (сайт searates.com; maersk.com) контейнер MRKU6143050 прибув 10.03.2026 у порт Gdansk (Baltic Hub Terminal) (Польща), вивезено з порту 24.03.2026. Данна заявка містить точні дати надходження морського контейнера, визначені за три місяці до його фактичної відправки, які можуть бути відомі лише після завершення транспортування.
-UA100320/2026/000050/1 від 11.04.2026 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2026/000238 від 11.04.2026р.
1) Наданий банківській платіжний документ, що стосуються товару, від 03.02.2026 № 25 не містить відомостей, передбачених платіжною системою SWIFT та Положенням про порядок виконання надавачами платіжним послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (зі змінами) та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за № 910/15601 у редакції Постанови Національного банку України від 25.08.2022 № 189 (далі – Положення). Зокрема, дані платіжні інструкції не містять відміток підпису (власноручного/електронного) відповідальної особи платника та печатки, яка відповідно до законодавства України має право розпоряджатися рахунком та відміток банківської установи. Тому такі документи прийняті до уваги митним органом , але не можуть бути використані для підтвердження митної вартості товару; 
2) надано копію митної декларації країни відправлення від 12.01.20 №370820260000026706, що не є копією митної декларації країни відправлення (як цього вимагається ч. 3 ст.53 Кодексу). Зазначений документ не містить відміток митного органу країни відправлення. Даною декларацію факт здійснення експортної операції не підтверджений - графа, в якій зазначається дата здійснення експортної операції не заповнена. 
3) Додатково наданий Лінійний коносамент MAEU №263878878 датовано 19.01.2026, а експортна декларація № 370820260000026706 оформлена 12.01.2026, при цьому реквізити коносамента вже зазначені в експортній декларації, що документально неможливо з точки зору хронології та документообігу. Коносамент є транспортним документом, який оформлюється перевізником після прийняття вантажу до перевезення або його завантаження на судно. 
4) У додатково наданій заявці про надання транспортних послуг № ОМ-0173879/13468 яка датована 26.12.2025 вказано дату виходу судна -15.01.2026, дату заходу судна-10.03.2026, дату виїзду з порту -24.03.2026, дату прибуття контейнера-10.04.2026 . за інформацією з мережі інтернет (сайт searates.com; maersk.com) контейнер 26UA100320312416U3 прибув 10.03.2026 у порт Gdansk (Baltic Hub Terminal) (Польща), вивезено з порту 24.03.2026. Данна заявка містить точні дати надходження морського контейнера, визначені за три місяці до його фактичної відправки, які можуть бути відомі лише після завершення транспортування/
Відповідно до ч. 1 ст.337 МК України перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені МК України.
Згідно з вимогами п.2 ч .2 ст. 52 МК України декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України має право упевнюватися в достовірності або точності будь - якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
З матеріалів справи вбачається, що позивач надав розширений пакет документів для підтвердження правильності та достовірності визначення ним митної вартості задекларованих товарів.
Щодо аргументів відповідача про надання митної декларації країни відправлення, складеної неофіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, що суперечить статті 254 Кодексу, суд зазначає наступне.
Статтею 254 Митного кодексу України визначено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Отже, обов`язок надати переклад українською мовою документів, складених іншою мовою ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, виникає у декларанта тільки у разі відповідної вимоги митного органу, мотивованої тим, що дані, які містяться в таких документах, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.
Разом із тим, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару відповідач не обґрунтував необхідність здійснення такого перекладу митної декларації країни відправлення. 
Відповідачем під час проведення консультацій у процесі митного оформлення товару також не надано пояснень стосовно того, чому мова, якою була складена та надана позивачем митна декларація країни відправлення ( саме китайська), не була розцінена в якості іноземної мови міжнародного спілкування, як це передбачено статтею 254 МК України.
Таким чином, доводи митного органу щодо ненадання митної декларації країни відправлення, складеної офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, є необґрунтованими.
Щодо надання банківського платіжного документу, що стосуються товару, який не містить відомостей, передбачених платіжною системою SWIFT та Положенням про порядок виконання надавачами платіжним послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (зі змінами) та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за № 910/15601 у редакції Постанови Національного банку України від 25.08.2022 № 189 (далі - Положення),
У ч. 2 ст. 53 МК України вказано: 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. 
Отже, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. 
Суд зазначає, що квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанції/платіжного доручення та митною вартістю товару не існує. Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 22.10.2020 по справі № 320/2455/19.
Щодо доводів митного органу про те, що транспортні документи від безпосередніх перевізників до митного оформлення не надані, суд зазначає наступне:
ТОВ «ОМЕГА//» надано до митного оформлення договір на транспортно експедиторське обслуговування 053667-25 від 01.01.2025р. з ТОВ «Азімут Лайн» та договори на перевезення вантажів між ТОВ «Азімут Лайн» та безпосередніми перевізниками.
Оскільки в рамках надання транспортно-експедиційних послуг експедитор від власного імені укладає договори з безпосередніми виконавцями доручення, замовник «ТОВ «ОМЕГА//» не є стороною цих договорів, а отже не має доступу до документів від безпосередніх виконавців. В тому числі і тому, що ці відомості складають комерційну таємницю господарських відносин між експедитором і перевізником. Але в цьому і не має потреби, оскільки саме вартість, вказана експедитора вказана у його рахунку та довідці про транспортні витрати – є найбільш повною інформацією про вартість перевезення. 
Додатково, разом із заявою в порядку ч. 8 ст 55 МКУ надано Акт приймання-передачі наданих послуг від експедитора та платіжні інструкції на оплату наданих послуг, але Відповідачем не надано належної правової оцінки цим доказам.
Стосовно тверджень митниці про ненадання договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного із договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, суд зауважує, що позивач ТОВ «ОМЕГА//» має договірні відносини виключно з експедитором ТОВ «АЗИМУТ ЛАЙН» на підставі договору на транспортно-експедиторське обслуговування №053667-25 від 01.01.2025, який, серед іншого, був наданий до митного оформлення. Саме із ТОВ «АЗИМУТ ЛАЙН» позивач узгодив умови перевезення відповідно до заявок, а зазначеним товариством виставлено рахунки на оплату покупцю. 
Отже, жодних договірних відносин у позивача з компаніями, які безпосередньо виконували перевезення не існує, тому декларант не міг надати такі документи. З третіми особами, які долучались основним перевізником до виконання послуг, розрахунок здійснює сам перевізник у межах договорів, укладених ним від свого імені з цими третіми особами.
З приводу залучення для виконання послуг з перевезення інших осіб Верховний Суд в постанові від 13.08.2020 по справі №804/4963/16 висловив наступну правову позицію: «Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що за умовами договору передбачено право експедитора укладати договори з іншими перевізниками з метою виконання умов договору експедирування та здійснює оформлення перевізних документів, як - то товарно-транспортні накладні та коносаменти. Суд погоджується з висновком судів, що вказана обставина спростовує висновки митного органу щодо відсутності документального підтвердження наявності договірних відносин з безпосереднім перевізником товару за коносаментом N GCL/MER/ODS/160091 від 05.03.2016 року, а саме «GLC International Transportation Logistics Container Services Co.Ltd», адже позивач не зобов`язаний мати безпосередні господарські відносини з вказаною компанією-перевізником, адже всі обов`язки щодо належного, своєчасного перевезення вантажу та оформлення необхідних транспортних документів покладено на ТОВ «Фосдайк Груп».».
На підставі зазначеного можна дійти висновку, що для декларанта транспортні витрати утворюються виключно згідно взаємодії з основним перевізником. У свою чергу, залучення експедитором будь-яких суб`єктів характеризує лише обраний спосіб виконання наявних у нього зобов`язань (щодо надання послуг із залученням третіх осіб – пункт 3.2.3 договору на транспортно-експедиторське обслуговування №053667-25 від 01.01.2025), який не змінює розмір відповідної складової митної вартості для позивача, котрий розрахунки здійснював виключно з експедитором. За таких обставин вимога митного органу щодо надання договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного із договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, є необґрунтованою.
Щодо аргументів митного органу про те, що за інформацією з мережі інтернет (сайт searates.com; maersk.com) контейнер MRSU3025307 прибув у порт Gdansk (Hub Terminal) (Польща) та вивантажено у порт 20.12.2025, вивезено з порту 31.12.2025, а також стосовно додаткової заявки про надання транспортних послуг № ОМ-0173881/13469 яка датована 26.12.2025 вказано дату виходу судна -15.01.2026, дату заходу судна -10.03.2026, дату виїзду з порту -24.03.2026, дату прибуття контейнера-10.04.2026, а згідно з інформацією з мережі інтернет (сайт searates.com; maersk.com) контейнер MRKU6143050 прибув 10.03.2026 у порт Gdansk (Baltic Hub Terminal) (Польща), вивезено з порту 24.03.2026, суд зазначає наступне:
Заявка містить точні дати надходження морського контейнера, визначені за три місяці до його фактичної відправки, які можуть бути відомі лише після завершення транспортування.
При цьому, заявка містить орієнтовні дати суднозаходу, виїзду з порту та доставки вантажу до пункту розмитнення. Транспортне експедирування здійснювалося ТОВ «АЗИМУТ ЛАЙН».
Заявка - це один з наданих до митного оформлення документів, що підтверджує вартість транспортування, а отже дати надходження/виїзду контейнеру до порту не впливають на митну вартість товарів. 
Крім них до митного органу надані рахунок від експедитора і довідка про транспортні витрати. Додатково, разом заявою, на підтвердження вартості транспортування до митного кордону надано Акт приймання-передачі наданих послуг та платіжну інструкцію на оплату експедитору.
Щодо дати та номеру коносаменту у експортній декларації.
Суд зазначає, що лінійний коносамент – це документ який регулює взаємовідносини між морською лінією та постачальником та підтверджує факт отримання перевізником вантажу від постачальника. ТОВ «ОМЕГА//» не була стороною в цих взаємовідносинах. Заповнення експортної декларації здійснював постачальник (експортер), а отже саме він відповідальний за всі відомості –теж лежить на Постачальнику. Тому ТОВ «ОМЕГА//» не може нести відповідальність за відомості вказані у лінійному коносаменті та експортній декларації, а дати завантаження, розмитнення і т.п. – не впливають на митну вартість товарів.
Крім того, позивачем були надані пояснення до митного органу, з яких убачається така інформація: "коли експедитор приймає вантаж від постачальника він видає йому так званий лінійний коносамент, який підтверджує факт приймання-передачі вантажу від постачальника, маршрут прямування та отримувача вантажу, який використовується постачальником при оформленні експортної декларації. На відміну від цього, отримувачу вантажу перевізник надає основний коносамент, який і подається до митного оформлення імпорту і фіксує вже фактично здійснену операцію з перевезення. Заповнення експортної декларації здійснено постачальником, водночас відомості про номер коносаменту та назву судна ніяким чином не впливають на митну вартість товарів, оскільки з інших відомостей, зокрема, експортної ЕМД, можна цілком ідентифікувати що мова йде саме про цю партію товару".
Таким чином, суд не приймає до уваги вказані доводи відповідача. 
Щодо доводів митного органу про надання копії митної декларації країни відправлення від 12.01.2026 №370820260000026706, що не є копією митної декларації країни відправлення та не містить відміток будь-яких митних органів іноземних держав, зокрема прикордонної митниці, суд зазначає наступне:
Положення Митного кодексу України не містять вимоги щодо обов`язкової наявності на вказаних документах відміток митних органів іноземних держав, у тому числі прикордонних митниць, як умови підтвердження митної вартості товару. 
Крім того, отримувач товару (позивач) не має впливу на оформлення інвойсу та автотранспортних накладних, не несе обов`язку забезпечувати наявність на них відміток або печаток митних органів країни відправлення. За відсутності сумнівів у достовірності вказаних документів митний орган не має правових підстав покладати на декларанта обов`язки, не передбачені законодавством. При цьому відповідачем не наведено посилань на норми законодавства, які б встановлювали обов`язковість таких відміток на інвойсі та автотранспортних накладних, що робить висновки митниці необґрунтованими й такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях.
Таким чином, сама по собі відсутність на інвойсі та автотранспортних накладних відміток митних органів іноземних держав не впливає на можливість перевірки числових значень складових митної вартості товару та не може бути достатньою підставою для невизнання заявленої декларантом митної вартості товару за основним методом.
Щодо доводів митного органу про те, що довідка про транспортні витрати, з урахуванням з п. 44.1 Податкового кодексу України, не може бути належним, самостійним та виключно єдиним документом, що підтверджує витрати на перевезення товарів, оскільки не є первинним документом в розумінні ч. 2 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суд зазначає таке.
Пунктом 6 частиною 2 статті 53 МК України передбачено надання наступних документів, які підтверджують митну вартість товарів: 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Тобто, Митний кодекс України не вказує конкретної назви документу, яким можна підтвердити вартість перевезення.
Позивач зазначає, що останнім до митного оформлення було подано достатньо документів, зокрема, рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг, відомості якого повністю розкривають вартість перевезення до митного кордону як складову митної вартості товарів. 
Разом із заявами про надання додаткових документів позивачем було надано, зокрема, акт наданих послуг та відомості про оплату експедитору, які додатково підтверджують вказану вартість перевезення. 
За доводами позивача, надання цих документів раніше (до митного оформлення) не було можливим, оскільки доставка товару за договором транспортного експедирування закінчується не митним оформленням, а доставкою вантажу на склад імпортера. 
Отже, судом не приймаються до уваги зазначені доводи відповідача. 
Також, відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що під час митного оформлення декларації спрацювали ризики згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів.
Суд зазначає, що застосування Митницею з причини спрацювання модуля АСАУР ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд уважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 520/10381/2020.
Щодо ненадання декларантом усіх витребуваних додаткових документів, передбачених частиною 3 ст. 53 МКУ, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
У той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
У спірному випадку суд не вбачає ознак недостовірності задекларованої вартості.
Також, як установлено судом із матеріалів справи, то декларантом надано до контролюючого органу необхідні документи, а відповідачем, у свою чергу, не наведено обґрунтованих підстав для витребування у позивача додаткових документів та подальшого прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.
Відповідно до правової позиції Верховного суду (постанова від 02.07.2020 у справі №803/916/17) контроль правильності обчислення декларантом митної вартості здійснюють митні органи у визначений законом спосіб у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей "Декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ніш митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість. За таких обставин, Суд вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена".
Відтак, ураховуючи викладене вище, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесених рішень про коригування митної вартості та не наведено обставин та не надано належних доказів, що ставили б під сумнів дійсність заявленої вартості товару. Судом таких обставин також не встановлено.
Суд також ураховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також, згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
З приводу того, що спірний товар було випущено у вільний обіг за оспорюваними митними деклараціями із застосуванням положень ч.7 ст. 55 Митного кодексу України, суд зазначає таке.
Як установлено судом, позивач оформив нову митну декларацію ЕМД 26UA100320301629U4 від 22.01.2026, ЕМД 26UA100320302419U9 від 28.01.2026, ЕМД 26UA100320312681U4 від 11.04.2026, ЕМД 26UA100320312682U3 від 11.04.2026, ЕМД 26UA100320312677U4 від 11.04.2026, копії яких міститься в матеріалах справи.
Суд зазначає, що подання декларантом «нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості» не може бути доказом відсутності спору у сторін з приводу винесеного рішення про коригування митної вартості, оскільки якщо і припустити, що декларант на момент подання такої «нової декларації» погоджувався із рішенням про коригування митної вартості, то це не позбавляє його протягом шести місяців (з моменту отримання такого рішення) здійснити повний правовий аналіз такого рішення, дій, бездіяльності митного органу, що йому передували та встановити обставини стосовно порушення прав (інтересів) такої особи та звернутись до суду за захистом порушеного права.
Зі змісту положень МК України та КАС України слідує, що положення вказаних нормативно-правових актів не містять жодних обмежень та винятків для декларанта з приводу неможливості оскаржити ним до суду рішення митного органу про коригування митної вартості та захистити порушене право впродовж шести місяців (з моменту його отримання) в залежності від того, як випущено товар у вільний обіг «під гарантію» або шляхом подання «нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості».
Водночас, як слідує із ч.7 ст.55 МК України, декларант має право у випадку незгоди (під час митного оформлення товару) з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за своїм зверненням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним. Національним законодавством не передбачено чіткої та передбачуваної норми закону, за якою декларант позбавляється права на захист його прав (щодо можливості скасування рішення про коригування митної вартості постановленого з порушенням закону) у випадку, якщо про обставини щодо порушеного права декларант дізнався за наслідками правового аналізу оскаржуваного рішення, дій (бездіяльності), який здійснено після випуску товарів у вільний обіг, шляхом подання «нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості».
На аналогічний спосіб застосування наведених норм вказує і низка судових рішень Верховного Суду, зокрема: від 24 січня 2019 року у справі №821/1697/17, від 22 квітня 2019 року у справі №815/6242/17, 09 квітня 2019 року у справі №825/1990/17, у яких надано правову оцінку рішенню про коригування митної вартості після випуску товару у вільний обіг незалежно від застосованого методу випуску у вільний обіг - «під гарантію» або шляхом подання «нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості» та зазначено, що встановивши обставини щодо прийняття рішення в порушення закону, суд приймає рішення стосовно задоволення вимог декларанта шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення і тим самим визнає право декларанта на захист його порушеного права у вигляді визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості незалежно від застосованого декларантом способу випуску товару у вільний обіг «під гарантію» чи «за новою декларацією».
Отже, випущення товару у вільний обіг за новою митною декларацією не позбавляє права позивача на захист його порушеного права в даній справі незалежно від застосованого ним способу випуску товару у вільний обіг.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі №520/3246/2020.
Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, оскаржувані рішення є необґрунтованими та прийнятими без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, суд зазначає таке.
Позивачем на підтвердження витрат з оплати правової допомоги, понесених ним при розгляді позовної заяви в суді, подано копії таких документів: Договір про надання правової допомоги №169 від 26.05.2025, Додаткова угода №7 від 22.05.2026 до Договору про надання правової допомоги №169 від 26.05.2025, ордер на представництво інтересів ТОВ "ОМЕГА//" адвокатом Лончак Тетяною Іванівною, виданий "Адвокатським бюро" ЛОНЧАК", акт приймання-передачі наданих послуг №ЛО-0021 від 06.07.2026 по договору про надання правової допомоги №169 від 26.05.2025 та платіжна інструкція №1595 від 09.07.2026.
Відповідачем відповідних заперечень не подано. 
У зв`язку з наведеними обставинами, суд зауважує, що відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
При цьому, незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду щодо вирішення питань з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20).
Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі №200/9888/19-а Верховний Суд виклав висновок щодо застосування статей 134, 139 КАС України в контексті ролі суду під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що відповідно до частини шостої статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат, керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.
Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №640/15803/19, від 30 червня 2022 року у справі №640/1175/20, від 11серпня 2022 року у справі №300/2050/19.
Із урахуванням викладеного, суд зазначає таке.
Так, дослідивши Додаткову угоду №7 від 22.05.2026 до Договору про надання правової допомоги №169 від 26.05.2025, судом установлено, що за даним договором представник позивача приймає на себе зобов`язання про надання правової допомоги ТОВ "ОМЕГА//" з питання скасування рішення про коригування митної вартості.
Пунктом 2 Додаткової угоди передбачено, що вартість послуг становить 5000,00 грн та додаткові витрати, пов`язані зі складанням процесуальних документів та участю в судових засіданнях. У випадку виникнення у Виконавця додаткових витрат, пов`язаних зі складанням інших необхідних процесуальних документів в ході розгляду справи в суді (заяв, клопотань, відповіді на відзив, заперечення і т.д.) та додаткових послуг, передбачених п. 1.2-1.3 цієї додаткової угоди, Замовник зобов`язується компенсувати Виконавцю такі витрати на підставі окремого Акту приймання-передачі наданих послуг.
Відповідно до п. 3 Додаткової угоди оплата буде здійснюватися в наступному порядку: оплата в сумі 5000,00 грн до 31.06.2026; оплата додаткових витрат буде здійснена протягом 10 робочих днів з дати підписання Сторонами Акту приймання - передачі наданих послуг. 
Під час дослідження Акту приймання - передачі наданих послуг №ЛО-0021 від 06.07.2026 по договору про надання правової допомоги №169 від 26.05.2025, судом установлено, що в рамках укладеної між Сторонами Додаткової угоди №7 від 22.05.2026 до договору про надання правової допомоги №169 від 26.05.2025 Виконавець надав, а Клієнт прийняв наступні послуги: складання та подання до суду позовної заяви через систему "Електронний суд", розмір витрат становить 5000,00 грн. 
Відповідно до платіжної інструкції №1595 від 09.07.2026 судом установлено, що ТОВ "ОМЕГА//" сплачено Адвокатському Бюро "ЛОНЧАК" 5000,00 грн.
Відомостей щодо здійснення оплати додаткових витрат протягом 10 робочих днів з дати підписання сторонами акту приймання - передачі наданих послуг (06.07.2026), тобто до 16.07.2026, матеріали справи не містять. 
Вивчивши подані позивачем докази та враховуючи задоволення позову, суд уважає, що витрати на правничу допомоги у розмірі 5000,00 грн є цілком обґрунтованими та співмірними, тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом установлено, що позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2662,40 грн, що підтверджується квитанцією про сплату №1584-5437-2924-8795 від 16.06.2026.
А отже, на користь позивача в межах даної справи підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2026/000016/2 від 22.01.2026 р. Київської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2026/000019/2 від 28.01.2026р. Київської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2026/000048/1 від 10.04.2026р. Київської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2026/000049/1 від 11.04.2026р. Київської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2026/000050/1 від 11.04.2026р. Київської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА//» за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн (п`ять тисяч гривень).
Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя   Марина Лук`яненко