ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2026 Справа № 917/155/26 
м. Полтава
Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “КРІСТАЛ М ГРУП” про ухвалення додаткового рішення у справі № 917/155/26
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “КРІСТАЛ М ГРУП” (адреса 65048, Одеська обл., м. Одеса, вул. Італійська, 36, офіс 306, код ЄДРПОУ 43008296)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “СЕРІОС СНЕК” (адреса: Україна, 36010, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Овочева, будинок 7А, ЄДРПОУ 44307498)
про стягнення 7 200 831,96 грн за договором поставки № 0512-25 від 05.12.2025
без виклику представників сторін
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 19.05.2026 року у справі № 917/155/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю “КРІСТАЛ М ГРУП” до Товариства з обмеженою відповідальністю “СЕРІОС СНЕК” задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 3 587 143,02 грн основного боргу; 422,07 грн інфляційних втрат; 263 266,87 грн пені; 46 209,99 грн судового збору; в частині вимог про стягнення 3 350 000,00 грн основного боргу провадження у справі закрито за відсутністю предмету спору.
У позовній заяві позивачем був заявлений орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу в сумі 50 000,00 грн.
08.06.2026 від позивача надійшла заява (вх. № 7857), в якій він просить суд стягнути з відповідача на свою користь 50 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Не погодившись із рішенням суду, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.
Перевіривши відповідність апеляційної скарги і доданих до неї документів вимогам ст.258 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відповідною ухвалою апеляційну скаргу залишив без руху з вказаних у ній підстав.
Проте апелянтом не було надано належних доказів на усунення недоліків апеляційної скарги, наслідком чого стало повернення скарги без розгляду Східним апеляційним господарським судом згідно з ухвалою від 06.07.2026.
За таких обставин, суд вважає за необхідне розглянути подану позивачем заяву про ухвалення додаткового рішення у справі.
Розглянувши заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1,2,3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката позивачем надано договір від 02.02.2026 року про надання правничої допомоги № 02-02/26, рахунок-фактура № 1 від 03.02.2026; ордер на надання правничої допомоги серії ВН № 1654429 від 02.02.2026; витяг з Єдиного реєстру адвокатів України станом на 03.02.2026. В позовній заяві позивачем був заявлений попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн.
Тобто, позивачем дотримано вимоги ч. 1 ст. 124 ГПК України щодо надання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, та дотримано вимоги ч. 8 ст. 129 ГПК України щодо строків подання доказів розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.
Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд вважає заявлений розмір вартості витрат на правничу допомогу співмірним до обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) та витраченого адвокатом часу, який згідно з п. 1.1. Договору від 02.02.2026 року про надання правничої допомоги № 02-02/26 полягав у правовій допомозі щодо стягнення з ТОВ «СЕРІОС СНЕК» заборгованості в судовому порядку. Гонорар адвоката за надання правничої допомоги у даній справі в розмірі 50 000,00 грн був узгоджений сторонами в п.3.1 Договору про надання правничої допомоги.
В рахунку-фактурі № 1 від 03.02.2026 наведений детальний опис здійсненої адвокатом роботи на виконання умов Договору від 02.02.2026 року про надання правничої допомоги № 02-02/26, кількості витрачених годин та вартості вказаної роботи. Згідно з вказаним рахунком адвокатом надано, правничу допомогу у цій справі вартістю 50 000,00 грн.
Слід зауважити, що позивачем не надано доказів оплати вищевказаних послуг, однак у нього існує обов`язок щодо їх оплати в порядку, визначеному пунктом 3.1 Договору від 02.02.2026 року про надання правничої допомоги № 02-02/26 (клієнт сплачує гонорар в протягом трьох днів з моменту отримання рахунку).
У зв`язку з цим суд зазначає, що пунктом 1 абзацу 2 частини 2 статті 126 ГПК України визначено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що: - сплачена;- або підлягає сплаті стороною.
Отже для вирішення питання щодо розподілу судових витрат судом може бути враховано не лише фактично сплачену вартість професійної правничої допомоги адвоката, а й вартість, що підлягає сплаті стороною згідно умов відповідного договору про надання правничої допомоги.
За таких обставин, позивачем доведено належними доказами факт понесення витрат, що пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у даній справі, на загальну суму 50 000,00грн.
Частинами 5, 6 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем подані заперечення щодо неспівмірності заявлених витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи (вх. № 8024 від 10.06.2026), в яких він посилається, зокрема на те, що на його думку з п. 3.1. Договору вбачається певна невизначеність щодо ціни договору, тому фактична вартість послуг мала бути конкретизована додатково; відповідач не погоджується з визначеною представником позивача кількістю часу, а саме 16 годин на підготовку позовної заяви та заяви про ухвалення додаткового рішення, які на його думку є типовими; відповідач вважає, що позивачем не наданий детальний опис робіт адвоката, а за відсутності акту приймання-передачі послуг неможливо перевірити фактичний обсяг виконаних адвокатом робіт.
Заперечення відповідача судом відхиляються
Суд зазначає, що в п. 3.1. Договору про надання правничої допомоги від 02.02.2026 визначена у фіксованому розмірі вартість послуг адвоката, яка відповідає вартості, вказаній в рахунку-фактурі від 03.02.2026.
Відсутність в матеріалах справи акту приймання-передачі послуг не спростовує фактичне надання послуг, визначених в рахунку-фактур від 03.02.2026 №1, за змістом якого вказано детальний опис здійсненої адвокатом роботи на виконання умов Договору від 02.02.2026 року про надання правничої допомоги № 02-02/26, кількості витрачених годин та вартості вказаної роботи. Згідно з вказаним рахунком адвокатом надано, правничу допомогу у цій справі вартістю 50 000,00 грн.
Щодо підготовки позовної заяви та інших заяв з процесуальних питань, то це є дійсною та необхідною послугою, метою якої є захист порушеного права позивача та донесення позиції позивача щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачем. Кількість годин робочого часу для такої підготовки в умовах воєнного стану в країні суд вважає також адекватним та співмірним, оскільки часті повітряні тривоги, неодноразові обстріли ворогом об`єктів критичної інфраструктури, що, зокрема, спричиняє тривале знеструмлення електричних мереж та введення графіків як стабілізаційного, так і аварійного відключення електричної енергії, що в свою чергу може призвести до уповільнення роботи з документами.
Отже, на думку суду витрати позивача на правничу допомогу є реальними та такими, які безпосередньо пов`язані з розглядом справи та підтверджуються матеріалами справи, розмір гонорару визначений за погодженням адвоката з клієнтом і є фіксованим.
З огляду на зазначене суд відмовляє відповідачеві у задоволенні клопотання, викладеного у запереченнях на заяву про судові витрати, про відмову у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу.
Окрім цього, оскільки в частині стягнення з відповідача 300 000 грн основного боргу провадження у справі закрито за відсутністю предмету спору, суд враховує висновки Верховного Суду з цього питання щодо застосування норм права, викладені у відповідній постанові Верховного Суду (ч.4 ст.236 ГПК України).
Так, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05 березня 2026 року у cправі № 917/1161/25, сформував такий висновок щодо застосування частини 3 статті 130 та пункту 4 частини 1 статті 231 ГПК України:
(1) у позивача виникає право на відшкодування йому за рахунок відповідача понесених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи не лише у випадку відмови позивача від позову у зв`язку із задоволенням позовних вимог відповідачем після пред`явлення позову, але й у випадку закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 231 ГПК України у разі, якщо відсутність предмета спору виникла у зв`язку із задоволенням позовних вимог відповідачем;
(2) при цьому немає значення, чи було провадження закрито за клопотанням позивача, відповідача чи з ініціативи суду.
Таким чином, враховуючи те, що рішенням у даній справі позов задоволено частково, відповідно до приписів частин 4, 9 статті 129 ГПК України вищевказані судові витрати на правову допомогу позивача слід покласти на відповідача з урахуванням висновку Верховного Суду про те, що на відповідача покладаються витрати, пов`язані з розглядом справи у зв`язку із задоволенням позовних вимог відповідачем після пред`явлення позову.
В контексті викладеного, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який відповідає вищевказаним критеріям, у даній справі, за представництво інтересів позивача, складає 50 000,00 грн, які відповідно до приписів п.3 ч. 4 ст. 129 ГПК України належить покласти на відповідача.
Керуючись статтями 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “КРІСТАЛ М ГРУП” про ухвалення додаткового рішення у справі № 917/155/26 задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “СЕРІОС СНЕК” (адреса: Україна, 36010, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Овочева, будинок 7А, ЄДРПОУ 44307498) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “КРІСТАЛ М ГРУП” (адреса 65048, Одеська обл., м. Одеса, вул. Італійська, 36, офіс 306, код ЄДРПОУ 43008296) – 50 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.І. Пушко