Справа № 944/5219/25 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П. 
Провадження № 33/811/1253/26 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Швеця Івана Ярославовича на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 6 липня 2026 року, щодо ОСОБА_1 , 
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 о 02 год. 31 хв., 20 вересня 2025 року на автодорозі Львів-Краковець М10, керував транспортним засобом марки «БМВ 520» з д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, поведінка, що не відповідає обстановці, проте, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Швець І.Я., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, судом не повно з`ясовано обставини справи, невірно оцінено докази, порушено норми матеріального та процесуального права.
Наголошує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а працівник поліції не забезпечив проходження його огляду в медичному закладі.
Зазначає, що акт огляду та направлення в медичний заклад складено після того як ОСОБА_1 залишив місце події.
Окрім того наголошує, що судом першої інстанції не надано оцінки доводам сторони захисту, щодо відсутності факту руху транспортним засобом.
ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Швець І.Я., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судові засідання апеляційного суду, призначені на 29 липня 2026 року та 3 серпня 2026 року, не з`явилися. Адвокат Швець І.Я. двічі подав клопотання про відкладення розгляду справи (аналогічного змісту) у зв`язку із сімейними обставинами, однак не долучив жодних доказів на підтвердження зазначених обставин та не навів належних даних, які б свідчили про поважність причин його неявки до суду. ОСОБА_1 про причини неявки не повідомив.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та з урахуванням клопотання адвоката Швеця І.Я., до якого не долучено жодних доказів на підтвердження зазначених обставин та не наведено належних даних, які б свідчили про поважність причин неявки адвоката та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності до суду, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 459340 від 20 вересня 2025 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 о 02 год. 31 хв., 20 вересня 2025 року на автодорозі Львів-Краковець М10, керував транспортним засобом марки «БМВ 520» з д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі - відмовився
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4-5), з якого встановлено, що у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідала обстановці;
- інформацією з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с 6-7), згідно із яким у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідала обстановці, від проходження огляду в медичному закладі він відмовився;
- рапортом капрала поліції А. Процика (а.с 8), з якого встановлено, що працівниками поліції зупинено транспортний засіб «BMW 520» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , у зв`язку з порушенням комендантської години, після зупинка транспортного засобу водій намагався пересісти на задній ряд сидінь стверджував, що особа, яка керувала автомобілем втекла, під час опитування він зізнався, що виконував функції водія, у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому тричі запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого він відмовився;
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №5760838 від 20 вересня 2025 року (а.с. 9), з якої вбачається, що ОСОБА_1 порушив п. 9.9 ПДР України, 20 вересня 2025 року, о 2 год. 31 хв.;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи та дослідженим судом апеляційної інстанції, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 перебував на задньому сидінні автомобіля «BMW 520», державний номерний знак НОМЕР_1 , повідомляв, що водій покинув місце події. Під час спілкування працівники поліції повідомили йому причину зупинки транспортного засобу (порушення вимог комендантської години) та встановили, що саме ОСОБА_1 виконував функції водія. Після цього він намагався домовитися з працівниками поліції. Також на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 підтвердив, що керування автомобілем «BMW 520», державний номерний знак НОМЕР_1 , пояснивши, що їздив показати свою вантажівку (фуру). Окрім того, працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки, склали постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а також виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. У зв`язку з цим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, при цьому роз`яснено порядок проведення такого огляду та правові наслідки відмови від його проходження. Також його відсторонено від керування транспортним засобом. ОСОБА_1 висловив бажання пройти огляд у медичному закладі, однак після цього залишив місце події без дозволу працівників поліції, у зв`язку з чим його поведінку розцінена як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Твердження апелянта, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а працівник поліції не забезпечив проходження його огляду в медичному закладі, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано, що водій намагався ухилитися від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме пересів на заднє сидіння автомобіля, пробував затягнути час, домовитися з працівниками поліції та покинув місце зупинки транспортного засобу без дозволу патрульних. 
Доводи апелянта, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складені після того, як ОСОБА_1 залишив місце події, апеляційний суд оцінює критично. 
Як убачається з матеріалів справи та відеозапису, працівники поліції у встановленому законом порядку запропонували водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Однак ОСОБА_1 не виявив наміру пройти такий огляд, оскільки, не дочекавшись його проведення та завершення відповідної процедури, залишив місце зупинки транспортного засобу, чим фактично унеможливив проведення огляду.
Аргументи апелянта, що працівниками поліції не зафіксовано факту руху та зупинки транспортного засобу «BMW 520», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , спростовуються рапортом капрала поліції А. Процика (а.с 8) та копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі Серії ЕНА №5760838 від 20 вересня 2025 року (а.с. 9).
Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису події, жодного упередженого ставлення до ОСОБА_1 та тиску на нього не було з сторони працівників поліції, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Швеця В.Ю. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
постанову Яворівського районного суду Львівської області від 6 липня 2026 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Швеця Івана Ярославовича - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.