Справа № 569/14786/26

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
29 липня 2026 року м. Рівне
Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Костюк О.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ст. ст. 173, 185 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №651692 від 25.05.2026 зазначено, що 24.05.2026, близько 23 год 24 хв, в м. Рівне по вул. Льонокомбінатівська, 17, ОСОБА_1 вчинила дрібне хуліганство, а саме нецензурно лаялась, словесно ображала інспектора, капітана поліції Куліша В.Ю. під час виконання ним службових обов`язків з охорони громадського порядку, чим вчинила дії, що порушують громадський порядок.
Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 173 КУпАП.
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №125410 від 25.05.2026 зазначено, що 24.05.2026, о 23 год 50 хв, в м. Рівне по вул. Льонокомбінатівська, 17, ОСОБА_1 вчинила злісну непокору законному розпорядженню поліцейського Куліша В.Ю. при виконанні ним службових обов`язків з охорони громадського порядку, а саме не припинила нецензурно лаятися до поліцейського Куліша В.Ю. 
Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 185 КУпАП.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 – адвокат Тищук К.П. звернулася до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП, в обґрунтування якого вказала що 24.05.2026, у вечірню пору доби, ОСОБА_1 перебувала разом з чоловіком та дітьми по АДРЕСА_2 , раптово до їх під`їхали працівники поліції і майже не здійснили наїзд на її дитину, зазначила, що це дуже її налякало і вона зробила зауваження поліцейському, який в свою чергу сказав, що поліцейські реагували так на виклик про вчинення правопорушення, однак на її прохання докази руху авто поліцейський не надав. Після чого між ними зав`язався словесний конфлікт, наголосила, що ОСОБА_1 не зверталася з нецензурно лайкою до поліцейського ОСОБА_2 , не ображала його словесно, крім того, зазначила, що в діях останньої відсутня злісна непокора, адже зі змісту протоколу та відеозапису не встановлено, що поліцейський Куліш В.Ю. звернувся до ОСОБА_1 із законної вимогою припинити нецензурно лаятися, адже вона спілкувалася з ним в межах нормативної лексики.
Заслухавши клопотання захисника Тищук К.П., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення
За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Злісною непокорою, відповідальність за яку передбачено ст. 185 КУпАП, є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Відмінність опору від злісної непокори полягає в тому, що опір - це активна фізична протидія законній діяльності потерпілих, а злісна непокора - це пасивна поведінка. Необхідною кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП є злісність вчиненої непокори.
Статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
З диспозиції вказаної статті вбачається, що об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини, що складаються у сфері громадського порядку, роботи підприємств, установ та організацій, а безпосереднім об`єктом протиправного посягання є громадський порядок та спокій громадян. 
Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. 
Основним елементом об`єктивної сторони є спосіб вчинення адміністративного правопорушення, який характеризується нецензурною лайкою, образливим чіплянням до громадян чи іншими діями. 
Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протистояти себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним, явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і спрямованість поведінки хулігана. 
За відсутності такого мотиву, не може бути дрібного хуліганства. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.
На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП, у якості доказів долучено: протоколи про адміністративні правопорушення серії ВАБ №651692 від 25.05.2026, серії ВАД №125410 від 25.05.2026, письмові пояснення потерпілого поліцейського Куліша В.Ю., витяг із журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №861 від 24.05.2026, протокол про адміністративне затримання серії ВВ №021890 від 24.05.2026, компакт-диски з відеозаписами складення протоколів про адміністративні правопорушення.
На переконання суду, зазначені докази не є належними та достатніми доказами вчинення особою адміністративних правопорушень, виходячи з наступного. 
Суд наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №125410 від 25.05.2026, у ньому не викладено суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки фабула даного правопорушення не конкретизована, не розкрито її зміст в повному обсязі, фактично відсутній виклад саме злісної непокори законному розпорядженню працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.
Оцінюючи вказаний протокол відповідно ст. 252 КУпАП, суд приходить до переконання, що у фабулі протоколу наведено загальний зміст правопорушення з посиланням на норму Закону, без зазначення конкретних обставин його вчинення, що є недопустимим, так як порушує право особи на захист, та позбавляє суд можливості оцінити такі дії як правопорушення, виходячи із наявності його складу.
Суд критично оцінює фактичні дані, які містяться в письмових поясненнях потерпілого поліцейського ОСОБА_2 , оскільки вони не містять відомостей про наявність в діях ОСОБА_1 явної неповаги до оточуючих, суспільства, прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження працівників поліції чи інших осіб.
Суд також критично оцінює відеозапис із бодікамери поліцейського, адже він не містить відомостей про вчинення ОСОБА_1 злісної непокори законному розпорядженню поліцейського Куліша В.Ю. при виконанні ним службових обов`язків з охорони громадського порядку.
Разом з тим, інших доказів, які б підтверджували, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП, суду не надано.
Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає потреби в наданні оцінки іншим доводам захисника, адже вони не впливають на висновок суду про невинуватість ОСОБА_1 .
Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальними, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).
У рішеннях «Малофєєва проти росії» та «Карелін проти росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, у даній справі відсутні належні та допустимі докази, на підставі яких у визначеному законом порядку, поза розумним сумнівом можливо встановити наявність події адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП, суть яких викладена у протоколах про адміністративне правопорушення, та винність ОСОБА_1 у їх вчиненні, а відтак провадження відносно останньої підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ст. ст. 173, 185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Олег КОСТЮК