КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2026 року № 320/39542/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої Діски А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду в місті Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тас Агро Центр» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Тас Агро Центр» (далі також – позивач, Товариство) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі також – відповідач, ГУ ДПС у Київській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29 квітня 2025 року №0179590712 за формою «ПС».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне податкове повідомлення-рішення від 29 квітня 2025 року №0179590712 за формою «ПС» є протиправним, оскільки прийняте без належних правових підстав та з неправильним застосуванням пункт 117.1 статті 117 Податкового кодексу України. Позивач зазначає, що неподання повідомлення за формою №20-ОПП не охоплюється диспозицією вказаної норми, яка передбачає відповідальність виключно за порушення, пов`язані зі взяттям на облік платника податків або внесенням змін до його облікових даних. Повідомлення за формою №20-ОПП має інформаційний характер і не є документом для взяття на облік, а отже відсутній склад податкового правопорушення.
Крім того, позивачем належним чином задекларовано всі земельні ділянки, що використовуються у господарській діяльності, у складі податкової звітності платника єдиного податку четвертої групи та відповідних додатків, які містять повну інформацію про кожен об`єкт оподаткування. Таким чином, контролюючий орган був обізнаний про всі об`єкти, що виключає наявність будь-яких податкових ризиків або умисного приховування інформації, а застосування штрафних санкцій у значному розмірі є непропорційним та необґрунтованим.
Окрім цього, оскаржуване рішення ґрунтується на довільному тлумаченні норм законодавства, оскільки штраф застосовано за кожен об`єкт окремо без належного нормативного обґрунтування, а також без урахування строків давності та обставин попередніх перевірок, під час яких порушень не встановлювалося. Відтак, відповідач діяв поза межами наданих повноважень, без урахування всіх істотних обставин справи та з порушенням принципів законності, правової визначеності та пропорційності, що є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.08.2025 року відкрито провадження у справі №320/39542/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 13.10.2025.
04.09.2025 представник відповідача подав до Київського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним податковим законодавством, оскільки під час документальної планової виїзної перевірки встановлено порушення позивачем вимог п. 63.3 статті 63 Податкового кодексу України та пункту 8.4 Порядку №1588, а саме: неподання або несвоєчасне подання повідомлень за формою №20-ОПП щодо 6503 об`єктів оподаткування. Відповідач наголошує, що платник податків зобов`язаний повідомляти контролюючий орган про всі об`єкти оподаткування протягом 10 робочих днів з моменту їх виникнення, а така інформація є складовою облікових даних платника.
Відповідач також вказує, що неподання або несвоєчасне подання повідомлення за формою №20-ОПП є підставою для застосування штрафних санкцій відповідно до пункту 117.1 статті 117 Податкового кодексу України, що підтверджується усталеною практикою Верховного Суду. При цьому контролюючий орган вважає правомірним нарахування штрафу за кожний об`єкт окремо, оскільки обов`язок подання повідомлення виникає щодо кожного об`єкта оподаткування, а можливість узагальнення інформації є правом платника, а не обов`язком контролюючого органу при визначенні розміру санкцій.
Крім того, відповідач зазначає, що порушення у вигляді неподання форми №20-ОПП є триваючим, а тому строки давності, передбачені статті 102 Податкового кодексу України, підлягають обчисленню з моменту виявлення такого порушення під час перевірки, а не з дати виникнення об`єкта. З огляду на це доводи позивача щодо пропуску строків застосування штрафних санкцій є безпідставними, а податкове повідомлення-рішення правомірним. 
22.09.2025 позивач подав до Київського окружного адміністративного суду відповідь на відзив, в якій наголосив, що в діях позивача відсутній склад податкового правопорушення. Також зазначив, що по кожній земельній ділянці ним подано податкову звітність як платником єдиного податку четвертої групи, що свідчить не лише про декларування об`єктів оподаткування - земельних ділянок, а й про повне розкриття інформації щодо їх місцезнаходження, юридичного статусу та правових підстав користування. Позивач підкреслив, що контролюючий орган був належним чином обізнаний про всі об`єкти, а тому відсутні будь-які підстави вважати, що інформація приховувалась чи не подавалась. При цьому, наголошує, що відомості, що містяться у податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи та її додатках, є більш повними, ніж інформація, що подається за формою №20-ОПП, оскільки включають кадастрові номери, площу, місцезнаходження земельних ділянок та правові підстави їх використання.
Крім того, позивач звернув увагу, що ним фактично виконано податковий обов`язок у повному обсязі, оскільки сплачено податкові зобов`язання, у тому числі щодо всіх 6503 земельних ділянок, що підтверджує відсутність шкоди бюджету та податкових ризиків. Відтак застосування штрафних санкцій у значному розмірі є таким, що не відповідає меті податкового контролю.
Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 13.10.2025, суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 08.12.2025.
У поданих до суду 05.12.2025 додаткових поясненнях позивач також зазначив, що контролюючий орган вже здійснював документальну планову перевірку діяльності товариства за попередній період (2017–2020 роки), за результатами якої не встановлено порушень щодо неподання повідомлень за формою №20-ОПП. На думку позивача, це свідчить про належну обізнаність відповідача щодо наявних у товариства об`єктів оподаткування та фактичне надання оцінки відповідним обставинам ще під час попередньої перевірки.
Позивач наголошує, що за відсутності нових обставин контролюючий орган не має правових підстав змінювати власну оцінку тих самих фактів та повторно кваліфікувати їх як правопорушення, оскільки це суперечить принципам правової визначеності та стабільності правовідносин. Крім того, позивач вказує, що встановлення порушень щодо періоду, який вже був предметом попередньої перевірки, фактично свідчить про вихід контролюючого органу за межі визначеного наказом періоду перевірки, що є самостійною підставою для визнання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення протиправним.
У судовому засіданні 08.12.2025 позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд з`ясував позицію сторін щодо можливості продовження розгляду справи в порядку письмового провадження. Зважаючи на думку сторін, суд ухвалив перейти до розгляду справи за правилами письмового провадження.
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне. 
Головним управлінням ДПС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ЦЕНТР», податковий номер 36432055 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2021 по 31.12.2024, за результатом якої складено акт від 14.03.2025 №14485/10-36-07-12/36432055 (далі – Акт перевірки), яким зафіксовані порушення Товариством вимог податкового законодавства, а саме: 
- п.198.1, п.198.3, 198.6 ст.198, п.е) п.201.1 ст.201 ПКУ, в результаті чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 2637314 грн за грудень 2024 року;
- п.164.1, п.164.5 ст.164, п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПКУ, а саме: заниження бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб на загальну суму 476143,59 грн, в т.ч. за 2021 рік - 476143,59 грн, що, як наслідок, призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 85705,85 грн, в т.ч. за 2021 рік - 85705,85 грн;
- п. 63.3 ст. 63 ПКУ та п. 8.4 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 - не повідомлено протягом 10 робочих днів про об`єкти оподаткування, через які проводиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.
Перевіркою, крім іншого, встановлено порушення п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України та п. 8.4 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (далі – Порядок № 1588) в результаті не повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню (далі - повідомлення за ф. № 20-ОПП) контролюючі органи протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу.
На підставі наданих документів перевіркою встановлено, що в порушення наведених вимог Товариство не повідомило/несвоєчасно повідомило про 6503 об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків. 
Одночасно податковий орган виснував, що посадові особи Товариства є винними у вчиненні даного правопорушення, так як встановлено, що вони мали можливість дотримуватися правил та норм податкового законодавства при складанні податкової звітності за 2021, 2022, 2023, 2024 роки. В результаті вчинених дій Товариство не повідомило про 6503 об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Не погоджуючись з висновками Акту перевірки в частині порушення Товариством п.198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. е) п. 201.1, ст.201 Податкового кодексу України, п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України та п. 8.4 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, позивачем подавалися відповідачу заперечення на Акт перевірки.
За результатом розгляду заперечень позивача, листом від 24.04.2025 № 7744/12/10-36-07-12 Відповідач повідомив, що за результатами розгляду поданого заперечення прийнято рішення заперечення залишити без задоволення, а висновки Акту перевірки - без змін, оскільки вони є обґрунтованими.
На підставі Акту перевірки, яким встановлено за 2024 рік порушення п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України та п. 8.4 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, що виразилось у неповідомленні Товариством про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням (6503 об`єкти), ГУ ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.04.2025 № 0179590712 за формою «ПС», яким до Товариства застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 6 633 060 грн за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції, код платежу 21081103; розрахунок штрафних санкцій за не подання відомостей по формі 20-ОПП згідно з п. 117.1 Податкового кодексу України.
Також ГУ ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.04.2025 № 0179580712, яким Товариству зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 2367314 грн.
Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржувались Товариством в адміністративному порядку до ДПС України. За результатами адміністративного оскарження, рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 17.07.2025 № 20541/6/99-00-06-01-01-06, скарга була задоволена частково: податкове повідомлення-рішення від 29.04.2025 №0179580712 – скасовано, а податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 29.04.2025 №0179590712 - залишене без змін.
Вважаючи податкове повідомлення-рішення відповідача від 29.04.2025 №0179590712 протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом про його скасування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд виходить з такого. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Виходячи з наведених норм основного закону у зв`язку з положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд, здійснюючи судовий розгляд справи, перевіряє оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність вищенаведеним закріпленим процесуальним законом критеріям.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI.
За приписами підпункту 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується, у тому числі, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Відповідно до статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (підпункт 20.1.4. пункту 20.1.); визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків (підпункт 20.1.18. пункту 20.1.); застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи (підпункт 20.1.19. пункту 20.1.).
Водночас, посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, окрім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1., 21.1.4. пункту 21.1. статті 21 Кодексу).
Відповідно до підпунктів 83.1.1.-83.1.7. пункту 83.1. статті 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи; мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.
Згідно з пунктом 61.1. статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу; обліку та моніторингу діяльності фінансових агентів відповідно до статті 39-3 цього Кодексу (стаття 62 Кодексу).
За приписами статті 63 Податкового кодексу України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 63.1.).
Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків (пункт 63.2 Податкового кодексу України).
Пунктом 63.3. статті 63 Податкового кодексу України встановлено, що з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може прийняти рішення про зміну основного та неосновного місця обліку великого платника податків, у тому числі визначити, що облік такого платника податків здійснює територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, та його структурні підрозділи в разі створення.
Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.
Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.
Таким чином, основна правова природа пункту 63.3. статті 63 Податкового кодексу України полягає в обов`язку платника податку у встановлений Кодексом строк, після державної реєстрації, стати на облік/зареєструватися у контролюючого органу. При цьому, вибір контролюючого органу, у якого платник податку стане на облік залежить його місцезнаходження/місцезнаходження майна/об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність. 
Відповідач обґрунтовує правомірність застосування спірної фінансової санкції положеннями пункту 117.1 статті 117 Податкового кодексу України. Надаючи оцінку вказаним доводам, суд зазначає наступне.
Обов`язок повідомлення контролюючого органу про об`єкти оподаткування, передбачений пунктом 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, та фінансова відповідальність, установлена пунктом 117.1 статті 117 цього Кодексу, регулюють різні за своїм змістом правовідносини, а відтак питання про можливість застосування зазначеної фінансової санкції має вирішуватися виходячи зі змісту диспозиції саме пункту 117.1 статті 117 Податкового кодексу України.
Пунктом 117.1 статті 117 ПК України передбачено відповідальність за неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом
З цією метою наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588 затверджено Порядок обліку платників податків і зборів (далі – Порядок №1588), яким визначено механізм обліку платників податків у контролюючих органах.
Пунктом 1.6 Порядку №1588 передбачено, що стосовно кожного платника податків формується облікова справа, яка складається з реєстраційної та звітної частин.
Реєстраційна частина формується з документів, які подаються для взяття платника податків на облік відповідно до статей 63–68 Податкового кодексу України, тоді як звітна частина формується з податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків. Звітна частина облікової справи платника податків формується із податкових декларацій (звітів, розрахунків) та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, які подаються платником у період його діяльності у паперовій формі.
При цьому ні Податковий кодекс України, ні Порядок №1588 не містять визначення поняття «облікові дані платника податків» та не відносять відомості, які зазначаються у повідомленні за формою №20-ОПП, до документів для взяття платника податків на облік або документів про внесення змін до його облікових даних.
Натомість пунктами 8.1– 8.4 Порядку №1588 визначено, що повідомлення за формою №20-ОПП подається виключно з метою інформування контролюючого органу про наявні у платника об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням чи через які провадиться діяльність.
Таким чином, повідомлення за формою №20-ОПП за своєю правовою природою не є документом для взяття платника податків на облік, не є заявою про внесення змін до його облікових даних та не змінює статусу платника у відносинах податкового обліку. Його призначення має інформаційний характер і полягає у повідомленні контролюючого органу про об`єкти оподаткування.
Саме з огляду на наведене диспозиція пункту 117.1 статті 117 Податкового кодексу України, яка встановлює відповідальність за неподання документів для взяття на облік, документів щодо внесення змін до облікових даних або інших прямо визначених у ній документів, не містить прямої вказівки на повідомлення за формою №20-ОПП.
Суд враховує, що у постановах Верховного Суду від 21.04.2022 у справі №580/814/20, від 10.05.2023 у справі №140/4362/21 та від 14.08.2024 у справі №640/18630/21 було сформовано правовий підхід, відповідно до якого диспозиція пункту 117.1 статті 117 Податкового кодексу України не охоплює неподання повідомлення за формою №20-ОПП, оскільки таке повідомлення не є документом для взяття на облік платника податків чи внесення змін до його облікових даних.
Вказаний підхід також застосовано Шостим апеляційним адміністративним судом у справі № 320/36325/25, постанова від 01.06.2026, у справі № 320/18452/25, постанова від 20.05.2026, у справі № 320/29902/23, постанова від 23.04.2026.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 16.1.3. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Разом із тим Податковий кодекс України не визначає порядку, строків та форми повідомлення про всі об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, відсилаючи у цій частині до відповідного підзаконного нормативно-правового акта.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ЦЕНТР» зареєстровано як юридична особа та здійснює, зокрема діяльність 01.50. Змішане сільське господарство (основний); є платником єдиного податку 4 групи; для здійснення основного та інших видів діяльності використовує земельні ділянки (6503 од), по яким у січні 2025 року контролюючому органу подавалися повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність платником податків. 
Товариством подавалися контролюючому органу податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2021-2024 роки, відомості про наявність земельних ділянок, які використовуються для здійснення господарської діяльності та розрахунки загального мінімального податкового зобов`язання (т. 3-7, т.8 арк. 1-144).
Отже, позивач протягом усього спірного періоду перебував на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку четвертої групи та щорічно подавав до контролюючого органу податкові декларації разом із відомостями про наявність земельних ділянок. Зазначені документи містили інформацію щодо кожної земельної ділянки, яка використовувалася позивачем у господарській діяльності, у тому числі щодо всіх 6503 земельних ділянок, зазначених контролюючим органом в акті перевірки, із зазначенням кадастрових номерів, площі, місця розташування, виду права користування та документів, що підтверджують відповідне право. 
При цьому матеріалами справи підтверджується, що інших земельних ділянок, які використовувалися Товариством у господарській діяльності, однак не були відображені у податковій звітності та відомостях, поданих до контролюючого органу, під час проведення перевірки не встановлено.
Таким чином, на момент проведення перевірки відповідач уже володів повною та достовірною інформацією щодо всіх земельних ділянок позивача, саме тією інформацією, для отримання якої законодавством передбачено подання повідомлення за формою №20-ОПП, що було достатнім для належного здійснення податкового контролю.
Будь-яких об`єктів оподаткування, інформація про які була б прихована від контролюючого органу або не була йому відома, матеріалами перевірки не встановлено.
За таких обставин неподання окремого повідомлення за формою №20-ОПП не призвело до приховування об`єктів оподаткування, не перешкодило здійсненню податкового контролю, не вплинуло на правильність адміністрування податків і зборів та не спричинило будь-яких негативних наслідків для публічних інтересів.
Наведене також свідчить про внутрішню суперечливість позиції відповідача. З одного боку, контролюючий орган стверджує про неповідомлення його щодо об`єктів оподаткування, а з іншого - акт документальної перевірки містить детальну інформацію про всі 6503 земельні ділянки позивача, їх кадастрові номери, площу, місце розташування та правові підстави користування, яка була використана відповідачем як доказова основа для формування висновків перевірки та визначення розміру спірної штрафної санкції.
Отже, контролюючий орган фактично здійснив податковий контроль саме на підставі інформації, про відсутність якої він одночасно стверджує, що підтверджує відсутність будь-якого негативного впливу неподання повідомлення за формою №20-ОПП на реалізацію покладених на нього контрольних функцій.
Наведені обставини свідчать про те, що у спірних правовідносинах неподання позивачем окремого повідомлення за формою №20-ОПП мало виключно формальний характер та не вплинуло на можливість контролюючого органу реалізувати покладені на нього функції податкового контролю.
Відтак застосування до позивача фінансової санкції у розмірі 6 633 060 грн лише з підстав формального неподання повідомлення за формою №20-ОПП за встановлених у цій справі обставин не відповідає критеріям обґрунтованості, використання повноваження з метою, з якою його надано, та пропорційності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Європейський Суд з прав людини у рішенні від 01.07.2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) (заява № 37801/97, пункт 36), вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: взяти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
Разом з тим, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
Отже, з урахуванням установлених судом обставин у їх сукупності, відповідач не довів правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому воно підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Враховуючи встановлені обставини справи в сукупності суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність прийнятого ним спірного податкового повідомлення-рішення.
У підсумку, з урахування вищезазначеного в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Тас Агро Центр» (09751, Київська область, Білоцерківський р-н, с. Медвин, вул. Василенка Олександра, 1, ЄДРПОУ 36432055) до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5, корпус А, ЄДРПОУ 44096797) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29 квітня 2025 року № 0179590712 за формою «ПС».
3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тас Агро Центр» (09751, Київська область, Білоцерківський р-н, с. Медвин, вул. Василенка Олександра, 1, ЄДРПОУ 36432055) судовий збір у розмірі 30 280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5, корпус А, ЄДРПОУ 44096797).
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.