справа № 208/13769/25 
провадження № 2/208/1625/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі судді Подкопаєвої І.А., за участю: секретаря судового засідання – Компанієць І.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Заводського районного суду міста Кам`янського в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Покровського міського центру зайнятості Донецької областідо ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, -
В С Т А Н О В И В:
До Заводського районного суду міста Кам`янського звернувся Покровський міський центр зайнятості Донецької областіз позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в Покровському міському центрі зайнятості Донецької областіз 16.05.2022 по 27.12.2022 та отримував допомогу по безробіттю за період з 17.05.2022 по 27.11.2022 у загальній сумі 22 969,18 гривень. 
В ході проведення верифікації було встановлено, що ОСОБА_1 перебував за кордоном понад 30 календарних днів, а саме: з 26.05.2022 по 18.12.2022 і не повідомив зазначену інформацію працівникам центру, що є підставою для припинення реєстрації та виплати допомоги по безробіттю.
Отже, відповідач не мав права на отримання допомоги по безробіттю за період з 26.06.2022 по 27.11.2022 у сумі 17 770,8 грн, а тому сума незаконно отриманої допомоги підлягає стягненню з відповідача. 
В добровільному порядку ОСОБА_1 надмірно отримані суми допомоги не повернув, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, просить стягнути суми незаконно отриманої допомоги в судовому порядку. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025 року головуючою суддею визначено суддю Подкопаєву І.А..
Ухвалою від 30.10.2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи, а також заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
06.11.2025 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.
Ухвалою від 10.11.2025 клопотання представника позивача задоволено.
Судове засідання, призначене на 27.11.2025 року, знято з розгляду в зв`язку із перебуванням судді на навчанні.
В судове засідання, призначене на 30.01.2026, відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви на адресу суду не надходило, про причини неявки суд не повідомив, представник позивача брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, через технічні перешкоди у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції, судовий розгляд справи відкладено на іншу дату. 
05.02.2026 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, а саме у Державної прикордонної служби України відомостей про перетин державного кордону України ОСОБА_1 за період з 16.05.2022 по 27.12.2022
В судове засідання, призначене на 01.04.2026, відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви на адресу суду не надходило, про причини неявки суд не повідомив, представник позивача брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, клопотання про витребування доказів підтримала, просила його задовольнити. 
Ухвалою від 01.04.2026 суд клопотання представника позивача про витребування доказів задовольнив.
В судові засідання, призначені на 05.05.2026, відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви на адресу суду не надходило, про причини неявки суд не повідомив, представник позивача брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою, внесеною до протоколу судового засідання 05.05.2026, суд відклав розгляд справи в зв`язку із ненадходженням витребуваних судом документів. 
21.05.2026 року на адресу суду від Державної прикордонної служби України надійшли витребувані судом документи.
В судове засідання, призначене на 06.07.2026, відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви на адресу суду не надходило, про причини неявки суд не повідомив, представник позивача брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Відповідач своїм правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв/клопотань від нього на адресу суду не надходило.
Ухвалою, внесеною до протоколу судового засідання 06.07.2026, суд постановив перейти до стадії ухвалення рішення суду, призначив його проголошення на 15.07.2026 о 08.00 годині.
В судове засідання, призначене на 15.07.2026, учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали цивільної справи, долучені докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Покровського міського центру зайнятості Донецької області та отримав статус безробітного з 16.05.2022 року, що підтверджується Витягом з наказу «Про прийняття рішень службою зайнятості, передбачених Законами України «Про зайнятість населення» і «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та нормативними актами щодо їх застосування № НТ220516 від 16.05.2022 (а.с. 9). 
ОСОБА_1 призначена допомога по безробіттю з 16.05.2022 по 09.02.2023, що підтверджується Витягом з наказу «Про прийняття рішень службою зайнятості, передбачених Законами України «Про зайнятість населення» і «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та нормативними актами щодо їх застосування № НТ220517 від 17.05.2022 (а.с. 8). 
За результатами обміну даними про особу ОСОБА_1 з ДРЗДСС та реєстраційними даними прикордонної служби України щодо перетину громадянами кордону України, встановлено, що ОСОБА_1 знаходився за межами території України з 26.05.2022 по 18.12.2022, тобто більше 30 календарних днів, що призвело до переплати допомоги по безробіттю, про що складено Акт № 66 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 27.12.2022 (а.с. 6).
Відповідно до інформації, що міститься в базі даних Державної прикордонної служби України «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» за період з 16.05.2022 по 27.12.2022 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виїхав за межі території України через пункт пропуску «Краківець» 26.05.2022. Відомості про в`їзд на території України в базі даних відсутні.
Відповідно до розрахунку незаконно отриманого матеріального забезпечення, виданої Покровським міським центром зайнятості Донецької області за вих. № 03/4 від 15.10.2025, ОСОБА_1 за період з 16.05.2022 по 27.11.2022 року отримав допомогу по безробіттю у сумі 22 969,18 гривень, підлягає нарахуванню та виплаті – 5 198,38 гривень, різниця – 17 770,8 гривень (а.с. 7). 
Листом за вих. № 8/234/01-20-23 від 07.04.2023 Управління направило ОСОБА_1 претензію з вимогою про повернення незаконно отриманої допомоги у сумі 17 700,8 грн на адресу його проживання: АДРЕСА_1 , яка була отримана 13.04.2023 (а.с. 12, 14).
Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо стягнення зайво виплачених сум державної допомоги по безробіттю, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права, зокрема Конституції України, ЦК України, Закону України «Про зайнятість населення» № 5067-VI від 05.07.2012 (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, а саме набуття статусу безробітного і отримання допомоги 16.05.2022, а також виїзду особи за кордон 26.05.2022), Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-III від 02.03.2000 (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, а саме набуття статусу безробітного і отримання допомоги 16.05.2022, а також виїзду особи за кордон 26.05.2022).
Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначає Закон України «Про зайнятість населення» № 5067-VI від 05.07.2012.
Статтею 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітний – це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної, фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.
Держава гарантує у сфері зайнятості: соціальний захист у разі настання безробіття (пункт 7 частини першої статті 4 Закону України «Про зайнятість населення»).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 9 Закону України «Про зайнятість населення» кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом: участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» статусу зареєстрованого безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема за віком, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Статус зареєстрованого безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам у день подання ними особистої заяви про надання статусу зареєстрованого безробітного до будь-якого обраного ними територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від наявності або відсутності у таких осіб задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування) (частина друга статті 45 Закону України «Про зайнятість населення»). 
Статтею 44 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції, чинній на дату набуття особою статусу безробітного) визначено, що зареєстровані безробітні мають право на: матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону. 
Зареєстровані безробітні зобов`язані: інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону (пункт 1 частини першої, пункт 4 частини другої статті 44 Закону України).
Відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції, чинній на дату набуття особою статусу безробітного 16.05.2022 та виїзду особи за кордон 26.05.2022) реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі:
1) зайнятості особи;
2) поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили;
3) подання безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг;
4) дворазової відмови від пропонування підходящої роботи, а для безробітного, який вперше шукає роботу та не має професії (спеціальності), дворазової відмови від пропонування проходження професійного навчання;
5) дворазової відмови від пропонування підходящої роботи за професією (спеціальністю), набутою за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції;
6) припинення професійного навчання за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, без поважних причин;
7) невідвідування без поважних причин територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом 30 робочих днів з дня, наступного за днем прийняття ним рішення про таке відвідування;
7-1) непідтвердження без поважних причин будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними, наміру перебування у статусі зареєстрованого безробітного протягом 30 робочих днів з дня, наступного за днем останнього підтвердження (відвідування) (під час дії надзвичайного або воєнного стану, карантину, у разі виникнення надзвичайної ситуації);
8) встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг;
9) встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг);
10) набрання законної сили вироком суду про засудження особи до позбавлення волі, обмеження волі, арешту (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням);
11) вступу на навчання за денною формою;
12) призову на строкову військову або альтернативну (невійськову) службу;
13) досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років;
14) подання заяви про бажання здійснювати догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку або тривалістю, визначеною у медичному висновку;
15) смерті безробітного або визнання його за рішенням суду померлим, безвісно відсутнім, недієздатним чи обмежено дієздатним;
16) з дня видачі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією з висновками про визнання особи нездатною до трудової діяльності;
17) з інших підстав, передбачених порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних.
Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції, чинній на 16.05.2022 та 26.05.2022) відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин - 16.05.2022 та 26.05.2022) застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, така особа зобов`язана повідомити про це державну службу зайнятості.
Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (частина третя статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин - 16.05.2022 та 26.05.2022).
21.09.2022 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування служби зайнятості, соціального страхування на випадок безробіття, сприяння продуктивній зайнятості населення, у тому числі молоді, та впровадження нових активних програм на ринку праці» № 2622-IX, набрав чинності 29.10.2022, яким внесено зміни, в тому числі, до Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції Закону України № 2622-ІХ, чинній станом на 29.10.2022) зареєстровані безробітні зобов`язані: протягом трьох робочих днів інформувати кар`єрного радника про: виїзд за межі України; обставини, які є підставою для припинення реєстрації, визначені частиною першою статті 45 цього Закону.
Згідно із частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції Закону України № 2622-ІХ, чинній станом на 29.10.2022) застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України така особа зобов`язана повідомити про це територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому особа зареєстрована як безробітна.
Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застраховані особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (частина третя статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в редакції Закону України № 2622-ІХ, чинній станом на 29.10.2022).
З системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства в сфері зайнятості населення та загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття слідує, що до прийняття та набрання чинності 29.10.2022 року Закону України № 2622-ІХ чинне законодавством України покладало на безробітного обов`язок інформувати центр зайнятості про виїзд за кордон лише у разі, якщо такий виїзд був здійснений з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, тобто сам по собі виїзд за кордон без встановлення чітко визначеної законодавством мети не зумовлював необхідність інформування про такий виїзд та не був підставою для припинення реєстрації особи як безробітної і припинення нарахування та виплати допомоги по безробіттю. 
Натомість з 29.10.2022 року в зв`язку із набранням чинності Законом України № 2622-ІХ частина друга статті 44 Закону України «Про зайнятість населення», частина третя статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» викладені у новій редакції, відповідно до якої на безробітного покладається обов`язок інформувати центр зайнятості у разі будь-якого виїзду за кордон, незалежно від мети такого виїзду, і як наслідок – покладає відповідальність на особу за несвоєчасне інформування, що виражається у позбавленні статусу безробітного та припиненні виплати допомоги.
Крім того, частину першу статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» доповнено пунктамм 16-1 та 16-2, відповідно до яких реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: 16-1) неповідомлення у період реєстрації зареєстрованим безробітним територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, про виїзд за межі України; 16-2) перебування зареєстрованого безробітного у період реєстрації за межами України одноразово понад 14 календарних днів або сукупно понад 60 календарних днів протягом року (крім документально підтверджених випадків, пов`язаних з виїздом зареєстрованого безробітного за кордон на лікування (у тому числі членів його сім`ї) або у зв`язку із смертю близьких родичів, нещасним випадком, що стався за кордоном із зареєстрованим безробітним або членами його сім`ї, відсутністю транспортного сполучення та можливості повернення в Україну у зв`язку з карантином, надзвичайною ситуацією, надзвичайним станом або іншими обмежувальними заходами, що введені країною або транспортною компанією).
Відповідно до пункту 3-3 Розділу VIII «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції, чинній з 29.10.2022) виплата допомоги по безробіттю припиняється з підстав, визначених статтею 31 цього Закону, а також з 31 календарного дня від дня перетину зареєстрованим безробітним державного кордону України у разі безперервного перебування ним за кордоном понад 30 календарних днів.
Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Зазначений висновок міститься і в постанові Верховного Суду України, прийнятої у справі №6-91цс14 від 02 липня 2014 року.
Так, суд встановив, що ОСОБА_3 перебував на обліку в Покровському міському центрі зайнятості як безробітний та отримував допомогу по безробіттю з 16.05.2022 року по 27.11.2022 року, виїхав за межі території України 26.05.2022 року. 
Станом на 16.05.2022 та 26.05.2022 чинне законодавство України в сфері зайнятості населення та загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття не містило обов`язку безробітного інформувати центр зайнятості про будь-який випадок виїзду за кордон (лише якщо виїзд здійснювався з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку) і не визначало виїзд за кордон як підставу для припинення реєстрації безробітного та виплати допомоги по безробіттю. 
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що виїзд ОСОБА_3 за кордон 26.05.2022 року був здійснений з метою його працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, позивач своїм правом на подання клопотання про витребування доказів не скористався, перед судом питання неможливості подання таких доказів не порушував.
Відповідні зміни до чинного законодавства були внесені на підставі Закону України № 2622-ІХ і набрали чинності з 29.10.2022, зокрема на безробітного покладений обов`язок інформувати центр зайнятості про виїзд за кордон незалежно від мети такого виїзду, недотримання якого є підставою для припинення реєстрації безробітного та виплати допомоги по безробіттю з 31 календарного дня від дня перетину зареєстрованим безробітним державного кордону України у разі безперервного перебування ним за кордоном понад 30 календарних днів.
Відтак, суд дійшов до висновку, що саме з 29.10.2022 року у відповідача виник обов`язок інформувати центр зайнятості про перебування за кордоном і з 31 дня у разі безперервного перебування його за кордоном понад 30 календарних днів йому мала бути припинена виплата допомоги по безробіттю. ОСОБА_3 виїхав за кордон 26.05.2022 року і до 27.11.2022 (дати припинення нарахування допомоги по безробіттю) не повернувся. Починаючи з 29.10.2022 року 31 календарний день від дня його безперервного перебування за кордоном припав на 28.11.2022, тоді як нарахування та виплата допомоги по безробіттю припинені з 27.11.2022.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю за період з 01.07.2022 по 27.11.2022 є незаконними та необґрунтованими, нарахування та виплата допомоги у вказаний період проводились відповідно до вимог чинного на той час законодавства, відповідач не мав обов`язку інформувати центр зайнятості про виїзд за кордон, а також перебування за кордоном понад 30 календарних днів не було підставою для припинення виплати такої допомоги. 
Позивач не довів належними та допустимими доказами, що виплата допомоги по безробіттю у вказаний період була проведена без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), через наявність рахункової помилки та/або недобросовісності з боку відповідача, що виключає стягнення таких сум допомоги в судовому порядку на підставі статті 1212 ЦК України.
Відповідно до частин першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 81 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити повністю. 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами статті 141 ЦПК України.
Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні.
Керуючись статями 3, 5, 12, 13, 141, 263 -265, 268, 272 - 273 ЦПК України, -
У Х В А Л И В:
У задоволені позову Покровського міського центру зайнятості Донецької області до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://zv.dp.court.gov.ua/sud0415/
Рішення суду знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Покровський міський центр зайнятості Донецької області, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 85304, Донецька область, м. Покровськ, вул. Поштова, буд. 3, код ЄДРПОУ 24817332;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя  І.А. Подкопаєва