Справа № 375/635/26
Провадження № 2/375/758/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2026 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді –  Смик М.М.,
за участю секретаря судових засідань Киричок В.В.,

розглянувши в приміщенні суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У березні 2026 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (далі – ТОВ «Новий Колектор») – Котова С.М., за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивувала тим, що 13 лютого 2025 року ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № 2094406 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора С786.
За умовами договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 16 000 грн шляхом перерахування коштів на картку зазначену відповідачем у заяві при укладенні договору про надання споживчого кредиту № 2094406, зі строком кредиту 350 днів. 
ОСОБА_1 належним чином не виконувала зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 58 079,97 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 15 999,97 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом – 34 080 грн та заборгованість за штрафними санкціями – 8 000 грн.
26 листопада 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу № 261125/1, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Новий Колектор» право грошової вимоги до боржників, в тому числі, за договором про надання споживчого кредиту № 2094406 від 13 лютого 2025 року, укладеним ТОВ «Селфі Кредит» та ОВ «Новий Колектор».
Вважаючи себе кредитором за договором про надання споживчого кредиту № 2094406 від 13 лютого 2025 року ТОВ «Новий Колектор» просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 58 079,97 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 15 999,97 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом – 34 080 грн та заборгованість за штрафними санкціями – 8 000 грн, а також просило стягнути 2 662,40 грн у відшкодування судового збору та 237,78 грн на відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачу.
Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників
Відповідно до довідки Рокитнянської селищної ради Київської області від 23 березня 2026 року № 03-12-665, яка 30 березня 2026 року передана судді, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована у кв. АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 1 квітня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Рокитнянського районного суду Київської області. 
Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.
Відповідачу направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі на адресу зареєстрованого її місця проживання, проте судова кореспонденція повернулась до суду не врученою.
Суд враховує, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі № 910/22873/17 та від 14 серпня 2020 року у справі № 904/2584/19).
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18).
Згідно з вимогами частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За змістом статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Стислий виклад позиції інших учасників справи
Відзив на позовну заяву або заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до суду не надходили.
Встановлені судом фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 13 лютого 2025 року ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 2094406, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» зобов`язалось надати відповідачу кредит у розмірі 16 000 грн строком на 350 днів, який за угодою сторін підписано електронним підписом позичальника (одноразовий пароль С786), відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до пункту 1.2 договору про надання споживчого кредиту - сума кредиту (загальний розмір) складає: 16 000 грн. Тип кредиту – кредит.
Строк кредиту - 350 дні (в)(день), (пункт 1.3 договору про надання споживчого кредиту).
Пунктом 1.4 договору про надання споживчого кредиту передбачено, що періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується – графік платежів), первісна редакція якого наведена в додатку №1 до цього договору.
У споживача відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених за договором, на підставі поданого до товариства звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Товариство, за наявності у нього всіх необхідних можливостей, засобів і ресурсів, в тому числі з урахуванням оцінки кредитоспроможності споживача, може направити споживачу пропозицію щодо продовження строку кредиту/збільшення суми кредиту. Якщо споживач погоджується з запропонованими умовами продовження строку кредиту/збільшення суми кредиту, споживачу в особистому кабінеті/мобільному застосунку «Selfie Credit», стає доступним до укладання правочин щодо зміни строку кредиту/збільшення суми кредиту, за договором. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що направлення товариством вказаних пропозицій споживачу є правом товариства, а не обов`язком та залежить від можливостей товариства та/або оцінки кредитоспроможності споживача, (пункт 1.4.1 договору про надання споживчого кредиту).
Стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 цього договору, (пункт 1.5.1 договору про надання споживчого кредиту).
Пунктом 1.7.1 договору про надання споживчого кредиту передбачено, що за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1 % в день. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: (56 000 грн / 16 000 грн) / 350 дн ? 100 % = 1 % в день.
Пунктом 1.11 договору про надання споживчого кредиту встановлено, що обчислення денної процентної ставки та орієнтовної реальної річної ставки, загальних витрат та орієнтовної загальної вартості кредиту базується на припущенні, що договір залишається дійсним протягом погодженого строку та, що товариство і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені договором. При цьому, денна процентна ставка та орієнтовна реальна річна процентна ставка, загальні витрати та орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою застосовані виходячи з умов застостосування цієї ставки, що передбачені договором, але у межах погодженого строку виконання споживачем зобов`язань за договором. Крім того, при обчисленні вказаних показників, не враховуються витрати споживача, обов`язковість сплати яких не передбачена цим договором та/або законодавством України та/або оплата яких здійснюється незалежно від походження коштів (власні, кредитні), в тому числі, але не виключно: витрати пов`язані з технічними, програмними і комунікаційними ресурсами, що необхідні споживачу для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІКС товариства, здійснені переказу коштів через третіх осіб в погашення заборгованості за договором, з отриманням від третіх осіб інформаційних послуг (підбір кредитної пропозиції) та інше.
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 . У випадку, якщо після здійснення (ініціювання здійснення) товариством платежу за реквізитами вищевказаної платіжної картки виявиться, що платіж не може бути зарахований на рахунок з будь-яких причин, які не залежать від товариства (в тому числі, але не виключно у випадку відсутності авторизації платіжної картки), сторони укладають додаткову угоду про зміну платіжних реквізитів споживача для надання кредиту за цим договором. При цьому, така додаткова угода може бути укладена лише протягом 24-х годин з моменту прийняття товариством рішення про надання кредиту споживачу. Якщо сторони з будь-яких причин у вказаний строк не укладуть вказану додаткову угоду споживач втрачає право отримати кредитні кошти за цим договором, а у товариства не виникає прострочення кредитора, (пункт 2.1 договору про надання споживчого кредиту).
Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 13 лютого 2025 року або 14 лютого 2025 року. У випадку, якщо товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання договору, а у наступний, календарний день, графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в пункті 1.3 договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий графік платежів розміщується товариством в особистому кабінеті та/або направляється на електронну адресу споживача. (пункт 2.2 договору про надання споживчого кредиту).
Пунктом 3.1 договору про надання споживчого кредиту встановлено, що проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод “факт/факт”. Роз`яснення щодо процентів: економічна сутність процентів - плата за користування кредитом; база для розрахунку процентів - залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня протягом строку кредиту; порядок обчислення процентів здійснюється відповідно до наступної формули: проценти (в день) = «база для розрахунку процентів, з урахуванням умов пункту 3.2 договору» помножити на «процентну ставку вказану в пункті 1.5, яка діє у відповідний період строку кредиту, з урахуванням умов договору». З метою отримання загальної суми нарахованих процентів, проценти, обчислені за кожен день користування кредитом, сумуються.

Відповідно до пункту 3.2 договору про надання споживчого кредиту - до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана в графіку платежів. При цьому, обрахунок кількості днів в періоді та відповідно обрахунок строку кредиту, здійснюються виходячи з кількості днів за які відбувається нарахування процентів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.
13 лютого 2025 року о 18 год 31 хв позичальнику перераховано на платіжну картку № НОМЕР_2 16 000 грн (номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек» - 5b905a88-81a9-4811-930a-5d4a99cc8e4f), номер транзакції в системі ТОВ «Селфі Кредит» - 2fea4ca95c587ab627fef5e73eb044bb), (ІD операції - 029889797361), що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту від 26 листопада 2025 року вих. № 20251126-830, виданою ТОВ «Пейтек».
Згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2094406 від 13 лютого 2025 року, складеним ТОВ «Селфі Кредит» заборгованість ОСОБА_1 станом на 26 листопада 2025 року становить 58 079,97 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 999,97 грн, заборгованості за процентами у розмірі 34 080 грн (нараховані за період з 13 лютого 2025 року до 24 листопада 2025 року) та заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 8 000 грн.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного.
Щодо вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами за його користування
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша та друга статті 638 ЦК України).
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Частинами першою-четвертою статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
За змістом статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Відповідно до частини сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 7 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071св20), будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
У справі, яка розглядається, суд встановив, що:
– за укладеним сторонами договором про надання споживчого кредиту ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 16 000 грн та зобов`язувалася його повернути і сплатити проценти за користування кредитом на умовах передбачених договором;
– кредит надано позичальнику строком на 350 днів;
– відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість;
– матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 заперечувала наявність кредитних зобов`язань;
– надані позивачем докази підтверджують факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів;
– у ОСОБА_1 існує заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 2094406 від 13 лютого 2025 року у розмірі 50 079,97 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту – 15 999,97 грн та заборгованість за процентами за користування кредитом – 34 080 грн;
– право вимоги за договором про надання спожичого кредиту № 2094406 від 13 лютого 2025 року набуло ТОВ «Новий Колектор»;
– ОСОБА_1 не спростувала належними і допустимими доказами розмір заборгованості та правильність розрахунку.
З урахуванням викладеного, позивачем доведено існування між сторонами кредитних прав та зобов`язань, тобто підтверджено факт отримання позичальником кредитних коштів.
Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі нею не наведені.
Надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 999,97 грн та заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 34 080, що у загальному розмірі складає 50 079,97 грн.
Розмір та порядок розрахунку вказаних складових боргу ОСОБА_1 не спростувала.
Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафних санкцій
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Враховуючи зазначене, стягнення штрафних санкцій у розмірі 8 000 грн за договором про надання споживчого кредиту № 2094406 від 13 лютого 2025 року, тобто у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Висновки суду щодо розподілу судових витрат
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 50 079,97 грн (15 999,97 000 грн заборгованість за тілом кредиту + 34 080 грн заборгованість за нарахованими процентами), що становить 86,22% від розміру заборгованості, пред`явленому цим позовом до стягнення (58 079,97 грн).
Враховуючи, що позов ТОВ «Новий Колектор» задоволено на 86,22 %, розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню на користь цього товариства за рахунок ОСОБА_1 складає 2 295,52 грн (2 662,40 грн (судового збору, сплаченого за подання позову) * 86,22%).
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 295,52 грн.
Разом з тим, у позові також міститься прохання про стягнення з відповідача коштів у відшкодування витрат, понесених внаслідок відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачу у розмірі 237,78 грн.
Як убачається з матеріалів справи, представником позивача долучено фіскальний чек «Поштова служба «Е-Пост» про сплату коштів на пересилання поштової кореспонденції у даній справі від 13 березня 2026 року № 1979060 на суму 237,78 грн.
Висновки щодо необхідності розподілу судових витрат, понесених у зв`язку оплатою поштових відправлень, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в додатковій постанові від 20 вересня 2022 року у справі № 756/11978/16-ц та додатковій постанові від 18 вересня 2023 року в справі № 759/5806/20.
Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на пересилання кореспонденції пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 205,01 грн (237,78 грн * 86,22 %)
Враховуючи, що позов ТОВ «Новий Колектор» задоволено на 86,22 %, розмір витрат понесених у зв`язку оплатою поштового відправлення, який підлягає відшкодуванню на користь цього товариства за рахунок ОСОБА_1 складає 205,01 грн (237,78 грн * 86,22%)
Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 295,52 грн та витрати понесені у зв`язку оплатою поштового відправлення в розмірі 205,01 грн. 
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 2094406 від 13 лютого 2025 року у розмірі 50 079,97 грн (п`ятдесят тисяч сімдесят дев`ять гривень дев`яносто сім копійок), з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 15 999,97 грн (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень дев`яносто сім копійок) та заборгованість за процентами у розмірі 34 080 грн (тридцять чотири тисячі вісімдесят гривень).
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» у задоволенні позову про стягнення із ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 8 000 грн (вісім тисяч гривень).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» 2 295,52 грн (дві тисячі двісті дев`яносто п`ять гривень п`ятдесят дві копійки) у відшкодування судового збору, сплаченого за подання позову та 205,01 грн (двісті п`ять гривень одна копійка) у відшкодування витрат понесених у зв`язку оплатою поштового відправлення.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Алмазова генерала, 13, офіс 601, ЄДРПОУ 43170298).
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована у кв. АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Повне рішення суду складено 15 вересня 2026 року.

Суддя Марина СМИК