ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 липня 2026 року справа №200/1058/26 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Пивовар І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Холостенка Олексія Васильовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року у справі № 200/1058/26 (головуючий суддя І інстанції – Галатіна О.О.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.
Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я з 15.11.2018.
В обґрунтування позову зазначив, що 15.11.2018 військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 він був визнаний непридатний до військової служби, статті 62-в графи-ІІ Наказу від 14.08.2008 № 402.
Проте, в січні 2026 року за допомогою додатку «Резерв+» виявив, що він перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , а в постанові ВЛК зазначено, що позивач є непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час.
Згідно листа відповідача, направленого у відповідь на адвокатський запит в інтересах позивача, йому було запропоновано особисто звернутися до ТЦК та СП відповідно до фактичного місця проживання, або до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення військово-облікових даних та підтвердити свою непридатність до військової служби шляхом проходження військово-лікарської комісії.
Вважає, що його незаконно повторно взято на військовий облік військовозобов`язаних, а бездіяльність відповідача, що полягає у невнесенні актуальної інформації у відповідний реєстр є протиправною.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
В апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про обов`язок позивача з`явитися для проходження повторного огляду на підставі Закону № 3621-ІХ, оскільки статус «непридатного» є остаточним до моменту його скасування у встановленому порядку, чого відповідач не робив. Також, відповідач не викликав позивача для проходження ВЛК.
Позивач був визнаний непридатним до військової служби на підставі рішення військово-лікарської комісії. Це рішення: є чинним, не скасоване, не змінене у встановленому законом порядку. Водночас відповідачем було змінено відомості у державному реєстрі без будь-якого рішення ВЛК. Це означає, що суб`єкт владних повноважень вийшов за межі компетенції та самостійно змінив медичний висновок.
В оскаржуваному рішенні суд посилається на законодавчі зміни щодо проходження повторного медичного огляду. Однак ці положення регулюють правовідносини щодо осіб, які визнані обмежено придатними до військової служби. Позивач же має інший статус - непридатний до військової служби. Таким чином, норми, на які посилається суд, не підлягають застосуванню у цій справі.
Узагальнені доводи та заперечення відповідача.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційних вимог скаржника у повному обсязі.
Заперечуючи проти позову, зазначає, що Законом № 4235-IX від 12.02.2025, що набрав чинності 15.02.2025, до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3621-IX внесено зміни, в силу яких установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Вказує, що позивач був зобов`язаний самостійно звернутися до ТЦК та СП або через «Резерв+» для отримання направлення на ВЛК для проходження повторного медичного огляду до 05 червня 2025 року.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2026 справу передано судді-доповідачу – Компанієць І.Д.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів від 30.03.2026 відкрито апеляційне провадження в указаній справі.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2026 (підстава – призначення судді на посаду до іншого суду) справу передано судді-доповідачу Пивовар І.В.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 04.06.2026 справу прийнято до провадження судді Пивовар І.В.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Відповідно до частини дев`ятої статті 18 КАС України суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Однією з підсистем ЄСІКС (ЄСІТС) є «Електронний суд», що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи (пункт 24 Рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи»).
Підсистема «Електронний суд» забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених (пункт 37 Рішення № 1845/0/15-21).
До початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей (п. 128 Рішення № 1845/0/15-21).
Отже, з урахуванням викладеного апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , згідно військового квитка серії НОМЕР_2 , 15.11.2018 визнаний непридатним до військової служби, відповідно до графи ІІ статті 62-в Наказ МОУ 2008 № 402 (стор. 17). Має запис у військовому квитку про прийняття на облік 16.11.2018, відмітка про зняття з обліку відсутня.
Відповідно до знімку екрану застосунку Резерв+ наявна інформація про те, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним. Постанова ВЛК: Непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Дата ВЛК: 15.11.2018.
Представником позивача був направлений адвокатський запит до відповідача для отримання більш детальної інформації про підстави невідповідності інформації у застосунку РЕЗЕРВ+, інформації наявній у військовому квитку позивача, відповідно до якого, зокрема, просив внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я з 15.11.2018. 
Згідно відповіді від 13.02.2026 відповідачем зазначено, що огляду на вимоги пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3621-IX в редакції Закону № 4235-IX, позивач був зобов`язаний самостійно звернутися до ТЦК та СП або через «Резерв+» для отримання направлення на ВЛК для проходження повторного медичного огляду до 5 червня 2025 року та запропоновано позивачу особисто звернутися до ТЦК та СП відповідно до фактичного місця проживання, або звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення військово-облікових даних та підтвердити свою непридатність до військової служби шляхом проходження військово-лікарської комісії на теперішній час.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, наданого відповідачем, вбачається відомості щодо ОСОБА_1 про рішення ВЛК від 15.11.2018 за № 182/11, непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, дата огляду 15.11.2018, постанову винесено на підставі Наказу МОУ від 14.08.2008 № 402.
Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення позивача з військового обліку у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Згідно частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, а також дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про необхідність ухвалення судового рішення з огляду на такі мотиви та положення законодавства.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
В подальшому, відповідними Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану продовжувався та наразі триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-XII).
Відповідно до частин першої, третьої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з частиною дев`ятою статті 1 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:
- допризовники – особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;
- призовники – особи, приписані до призовних дільниць;
- військовослужбовці – особи, які проходять військову службу;
- військовозобов`язані – особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
- резервісти – особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно із частиною сьомою статті 1 Закону № 2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII передбачено наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Положеннями частини першої статті 1 Закону України від 21.10.2023 № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543-ХІІ) визначено:
особливий період – період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій;
система військового обліку – сукупність систем військового обліку органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, які структурно складаються із керівників як організаторів ведення військового обліку, служб персоналу (посадових осіб), які безпосередньо ведуть військовий облік, об`єктів військового обліку – призовників, військовозобов`язаних, резервістів та засобів автоматизації процесів ведення військового обліку з використанням необхідних баз даних (реєстрів), визначених цим Законом та іншими законами України.
Згідно з частиною третьою статті 33 Закону № 2232-ХІІ військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (частина перша статті 34 Закону № 2232-ХІІ).
На виконання частини п`ятої статті 33 Закону № 2232-ХІІ Кабінет Міністрів України затвердив Порядок організації ведення військового обліку військовозобов`язаних, призовників та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі Порядок № 1487), пунктом 2 якого визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 1487 військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.
Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Головною вимогою до системи військового обліку є постійне забезпечення повноти та достовірності даних, що визначають кількісний склад та якісний стан призовників і військовозобов`язаних (пункт 6 Порядку № 1487).
Військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (пункт 20 Порядку № 1487).
Підпунктом 7 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку № 1487) визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 11.04.2024 № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (далі Закон № 3633) встановлено, що під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року № 2105-IX: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані.
На підставі частини шостої статті 37 Закону № 2232-ХІІ виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі; 5) були кандидатами для прийняття на військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 20 цього Закону, але не були прийняті на військову службу за контрактом; 6) звільнені з військової служби за контрактом відповідно до підпунктів "й" або "к" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти) визначені в Закону України від 16.03.2017 № 1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі Закон № 1951-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону № 1951-VIII Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону №1951-VIII).
На підставі пунктів 1, 2 частини першої статті 3 Закону № 1951-VIII основними засадами ведення Реєстру є: обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1951-VIII держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.
Згідно із частиною п`ятою статті 5 Закону № 1951-VIII органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є: уповноважений орган адміністрування держателя Реєстру; оперативні командування; територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя; Центральне управління Служби безпеки України; відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
За приписами частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону № 1951-VIII органами ведення Реєстру Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, центри рекрутингу Збройних Сил України, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Згідно з частиною першою статті 6 Закону № 1951-VIII до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості:
1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пунктом 17-1 частини першої статті 7 Закону № 1951-VIII передбачено, що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.
Права та обов`язки призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначені статтею 9 Закону № 1951-VIII, до яких віднесено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: 1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Аналіз наведених норм свідчить, що в особливий період виконання громадянами конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни забезпечується через імперативну систему військового обліку, яка передбачає обов`язкову фіксацію та актуалізацію персональних даних, зокрема результатів медичних оглядів, у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки. При цьому збирання та обробка зазначених відомостей покладається на органи ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з метою забезпечення повного укомплектування Збройних Сил України, за виключенням осіб, які в установленому законом порядку підлягають виключенню з такого обліку.
Згідно з частиною 5 статті 22 Закону № 3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.
Виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, зокрема, щодо керівництва військовим обліком військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, здійснення контролю за його станом покладено на відповідні Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки згідно із Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим Кабінетом Міністрів України від 23.02.2022 № 154.
Враховуючи наведене, ІНФОРМАЦІЯ_2 є органом військового управлінням, який веде Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію його бази даних.
Відповідно до статті 70 Закону України від 19 листопада 1992 року № 2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (далі Закон № 2801-XII) військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України «Про національну безпеку України».
Військово-лікарські комісії також можуть створюватися при державних та комунальних закладах охорони здоров`я.
Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення № 402, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 встановлено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
За змістом пункту 1.1 глави 2 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК, крім іншого, з метою визначення придатності до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Згідно із пунктом 3.8 глави 3 розділу II Положення № 402 за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення придатності до військової служби і військової спеціальності, ВЛК щодо військовозобов`язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу у добровільному порядку за контрактом, виносить одну із таких постанов: "Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час"; "Обмежено придатний до військової служби"; "Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю ________ (вказати спеціальність)"; "Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю _____________ (вказати спеціальність)"; "Придатний до військової служби".
Постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.
Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: "Придатний до військової служби"; "Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)"; "Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку".
За приписами пункту 20.3 Розділу 20 Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту:
а) "Придатний": до військової служби; до військової служби за контрактом; до військової служби у військовому резерві; для підготовки до участі у ММО; до участі у ММО; до служби (роботи) у миротворчому персоналі; до навчання у ВВНЗ (вказати назву ВВНЗ); до служби на підводних човнах, на надводних кораблях, у морській піхоті, високомобільних десантних військах, спеціальних спорудах, підрозділах спеціального призначення; до підводного водіння танків; до роботи з ДІВ, КРП, джерелами ЕМП, ЛВ, мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; до навчання в учбовій частині за спеціальністю водолаза, водолаза-глибоководника, акванавта; до служби водолазом на глибині до _____ метрів, водолазом-глибоководником на глибині до ____ метрів, акванавтом на глибині до ____ метрів; до навчання (служби) за спеціальністю ... (вказати спеціальність. Постанова приймається щодо військовослужбовців, які відбираються для навчання, проходження військової служби за окремими військовими спеціальностями, вказаними у ТДВ).
б) "Непридатний": до військової служби з виключенням з військового обліку; до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (На воєнний час приймається постанова: "Обмежено придатний до військової служби"); до військової служби за контрактом; для підготовки до участі у ММО; до участі у ММО; до служби (роботи) у миротворчому персоналі; до навчання у ВВНЗ; до служби у плавскладі ВМС Збройних Сил України, морській піхоті, високомобільних десантних військах, спеціальних спорудах, водолазом, водолазом-глибоководником, акванавтом, підрозділах спеціального призначення; до навчання в учбовій частині за спеціальністю водолаза, водолаза-глибоководника, акванавта; до підводного водіння танків; до роботи з ДІВ, КРП, джерелами ЕМП, мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; до служби у військовому резерві (при цьому постанова про придатність до військової служби не приймається); до служби на підводних човнах, придатний до служби на надводних кораблях (при цьому постанова про придатність до військової служби не приймається); до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців (постанова приймається у воєнний час); до подальшого проходження зборів (постанова приймається щодо призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів).
Згідно із пунктом 20.4 Розділу 20 Положення № 402 за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: "непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час"; "обмежено придатний до військової служби".
За статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: "обмежено придатний до військової служби"; "придатний до військової служби".
Зі змісту пункту 20.4 Розділу 20 Положення № 402 вбачається, що за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III законодавець визначив вичерпний та імперативний перелік формулювань постанов, які військово-лікарська комісія уповноважена, при цьому у вказаному переліку відсутня самостійна (ізольована) постанова про «непридатність до військової служби» без відповідних текстуальних доповнень та застережень, визначених цими нормами
Як встановлено судом, у військовому квитку серії НОМЕР_2 , 15.11.2018 ОСОБА_1 в пункті 30 міститься запис, виконаний у змішаний машинний (друкарський) й рукописний спосіб: «15 листопада 2018 г. комиссией при ІНФОРМАЦІЯ_7 признан непридатним до військ.служби по гр. ІІ ст. 62в расписания болезней (приказ МО Укр. 2008 г. № 402 / Пр.182/11) подлежит переосвидетельствованию 15.11.2018 г.» (стор. 17).
При цьому на сторінці 17 цього військового квитка у графі «Личная подпись владельца билета» підпис відсутній. Також у військовому квитку позивача наявний запис про взяття його на облік 16.11.2018 ВОС Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області (стор. 26). Відмітка про зняття позивача з обліку у його військовому квитку відсутня.
Аналіз змісту статті 62 Додатку 1 «Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби» до Положення № 402 (в редакції станом на дату постанови ВЛК) вказує, що графа ІІ, яка визначає контингентом, що проходять медичний огляд за графами розкладу хвороб, громадян, військовослужбовців, які приймаються, призиваються та проходять військову службу осіб рядового, сержантського та старшинського складу, прапорщики (мічмани), за статтею розкладу хвороб «стаття 62» назви хвороби, ступеню порушення функції «в) з незначними порушеннями функцій» передбачено, що «придатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально». 
Відповідно до пункту 3.8 Положення № 402 за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення придатності до військової служби і військової спеціальності, ВЛК щодо військовозобов`язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу у добровільному порядку за контрактом, виносить одну із таких постанов: "Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час"; "Обмежено придатний до військової служби"; "Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю _____________ (вказати спеціальність)"; "Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю _____________ (вказати спеціальність)"; "Придатний до військової служби".
При цьому пункт 20.4 Положення № 402, який встановлює вичерпний перелік варіантів формулювання висновків у постанові ВЛК за результатами проведеного медичного огляду осіб за графами II, III, розмежовує види висновків окремо для випадків коли Розклад хвороб передбачає індивідуальну оцінку саме непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб» та окремо для випадків необхідності здійснення індивідуальної оцінки саме «придатності або обмеженої придатності до військової служби осіб». 
Так, керуючись зазначеними положеннями й з огляду на зміст наявного у військовому квитку ОСОБА_1 відповідного запису «гр. ІІ статті 62в» суд звертає увагу на нормативну визначеність й допустимість формулювання виключно одного з двох видів висновків у постанові ВЛК: «обмежено придатний до військової служби» або «придатний до військової служби».
При цьому такий вид висновку у постанові ВЛК, що зазначений у військовому квитку ОСОБА_1 , як «непридатний до військової служби» за статтею розкладу хвороб «стаття 62» назви хвороби, ступеню порушення функції «в) з незначними порушеннями функцій» зазначеним нормативним актом не передбачений. Тоді як висновок «Непридатні до військової служби в мирний час, обмежено придатні у воєнний час» передбачений за статтею 62 назви хвороби, ступеню порушення функції «в) з незначними порушеннями функцій» лише щодо контингенту осіб, що проходять медичний огляд за графою І розкладу хвороб Додатку 1 до Положення № 402 (в редакції станом на дату постанови ВЛК), до яких на момент проходження медичного огляду ОСОБА_1 не належав.
Окремо слід зазначити, що з 04.05.2024 в додатку 1 до Положення № 402 наслідком встановлення статті 62-в Розкладу хвороб для категорій осіб, що проходять медичний огляд за усіма графами (І, ІІ, ІІІ) Розкладу хвороб передбачено визнання лише «Придатні».
Суд також звертає увагу, що позивачем не надано суду будь-яких медичних документів, які б окремо або у своїй сукупності засвідчували наявність у нього таких захворювань, що виключають можливість проходження ним військової служби, як станом на дату його огляду (15.11.2018), так і станом на сьогодні.
Водночас, судом встановлено, що відповідно до відомостей електронного військово-облікового документу позивача в застосунку «Резерв+» встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.
Оскільки позивач 15.11.2018 пройшов медичний огляд як особа, віднесена до контингенту за графою ІІ Розкладу хвороб, за результатами чого було встановлено наявність статті 62 Розкладу хвороб, передбачених пунктом «в) з незначними порушеннями функцій», межі повноважень ВЛК на момент прийняття постанови визначалися можливістю прийняття одного з двох висновків: «обмежено придатний до військової служби» або «придатний до військової служби».
Відповідно до пунктів 2.3.5, 2.4.10 Положення № 402 (в редакції на момент виникнення спірних відносин) постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку, а постанова ВЛК регіонів – у ЦВЛК або у судовому порядку. Пунктом 3.8 цього Положення передбачено, що постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд. Однак позивачем не зазначено в матеріалах справи про реалізацію ним свого права щодо оскарження відповідної постанови ВЛК від 15.11.2018.
Згідно пункту 22.1 глави 22 розділу ІІ Положення № 402 дані про тих, хто пройшов медичний огляд (прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, військове звання, військова частина, місяць та рік призову на військову службу тощо), діагноз та постанова ВЛК про ступінь придатності до військової служби та про причинний зв`язок записуються в Книгу протоколів засідань ВЛК (ЛЛК).
Крім того, діагноз та постанови ВЛК записуються, зокрема: в) на військовозобов`язаних, резервістів - у Картку амбулаторного обстеження та медичного огляду, а зміст постанови комісії, крім того, - у військовий квиток та облікову картку. На офіцерів запасу, визнаних ВЛК непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, а також на військовозобов`язаних, резервістів, які знаходяться на зборах та визнані непридатними до подальшого проходження зборів, складається Свідоцтво про хворобу (пункт «в» абзацу п`ятого пункту 22.1 глави 22 розділу ІІ Положення № 402). 
Згідно пункту 22.2 глави 22 розділу ІІ Положення № 402 Книга протоколів засідань військово-лікарської комісії ведеться у всіх ВЛК секретарями цих комісій. Протоколи засідань ВЛК підписуються головою, членами комісії (не менше двох), які брали участь у засіданні, та секретарем комісії у день засідання комісії.
Згідно пункту 22.3 глави 22 розділу ІІ Положення № 402 Постанови ВЛК, які не підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, оформляються в день медичного огляду і видаються на руки особі, що пройшла медичний огляд, або в установленому порядку направляються у військову частину. Свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) з постановою, які підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, направляються на затвердження (контроль) не пізніше 5-денного терміну після медичного огляду. Свідоцтво про хворобу, довідка ВЛК із затвердженою постановою не пізніше ніж через два дні після їх затвердження та одержання із штатної ВЛК висилаються командиру військової частини, у якій проходить службу військовослужбовець, що пройшов медичний огляд, або начальнику, який направив його на медичний огляд, або видаються на руки представникам військових частин за наявності у них підтверджуючих документів.
З наведеного слідує, що належною підставою для визначення ступеня придатності особи та її подальшого виключення з військового обліку за станом здоров`я є виключно відповідна постанова військово-лікарської комісії, прийнята в межах її повноважень та оформлена у чіткій відповідності до імперативних формулювань Положення № 402. Водночас законність та чинність такого рішення прямо залежить від дотримання встановленої процедури медичного огляду та належного оформлення його результатів у вигляді довідки або постанови ВЛК.
Таким чином, запис у пункті 30 військового квитка серії НОМЕР_2 , 15.11.2018 ОСОБА_1 , в частині визнання його непридатним до військової служби за гр. ІІ ст. 62в Розкладу хвороб, не відповідає приписам пункту 20.4 Розділу 20 Положення № 402.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2026 року витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином завірені копії: особової справи військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_1 ); документа, що підтверджує результати проходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) медичного огляду, проведеного військово-лікарською комісією 15.11.2018 (постанова, довідка тощо).
Водночас, відповідач у поясненнях зазначив про відсутність відомостей щодо проходження ОСОБА_1 медичного огляду, проведеного військово-лікарською комісією 15.11.2018 (постанова, довідка тощо), тому надати їх не вбачається можливим.
Разом з тим відповідачем була надана облікова картка ОСОБА_1 , зокрема з таким даними:
ОСОБА_2 
В графі – «Стоїть на обліку» зроблено запис: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Донецьк).
В графі – «Тип картотеки» зроблено запис: «Картотека вільних залишків».
В графі – «Тип підкартотеки» зроблено запис: «Користуються правом на відстрочку».
В графі – «Надана відстрочка до» зроблено запис: «01.08.2026».
«Порушник ВО з 30.09.2025».
В клітинці – (6) № ВОС зроблено запис: «999».
В клітинці – (7) № КОД ВОС зроблено запис: «097 А».
В клітинці – (8) зроблено запис ОБЛІКОВА КАРТКА «Зображення штрихового коду» *041020231464438600057* до військового квитка (військово-облікового документу) №
В клітинці – (8) «Ступінь придатності» зроблено запис: «Непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».
В клітинці – (9) «Військове звання» зроблено запис: «рядовий».
В клітинці – (11) «Категорія обліку» зроблено запис: «ІІ».
В клітинці – (13) «Група облік» у зроблено запис: «(А) Всі види Збройних Сил України, родів військ і служб, для яких не визначені особливі вимоги щодо проходження військової служби».
В клітинці – (15) «Склад» зроблено запис: «Рядовий склад».
В клітинці- (34) «Відомості про медичний огляд зроблено запис: «15.11.2018 р. протокол № 182/11 Позаштатна постійно діюча військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_8 на 2018 рік Визнаний - Непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час По гр. ІІ., 62в (наказ МО України Наказ Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14.08.2008 № 402, зареєстрований в МЮУ 17.11.2008 за № 1109/15800 р.).
Аналіз наявних у матеріалах справи доказів свідчить, що відомості в обліковій картці позивача та запис у його військовому квитку серії НОМЕР_2 спираються на абсолютно однакові правові підстави – графу ІІ статті 62-в Розкладу хвороб Положення № 402.
Водночас, зафіксоване в обліковій картці позивача формулювання відображає зміст цієї правової підстави: "непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час".
Натомість, внесений до військового квитка запис "непридатний до військової служби" є технічно скороченим, що докорінно змінює його правову суть.
Таке спрощене формулювання за однакової правової підстави безпідставно ототожнює статус позивача з повною непридатністю до військової служби (із виключенням з військового обліку), що прямо суперечить імперативним вимогам пункту 20.4 Розділу 20 Положення № 402.
З огляду на це, внесений до військового квитка позивача запис «непридатний до військової служби» (без текстуального доповнення щодо воєнного часу) за наявності відмітки «підлягає переогляду» є очевидною помилкою та не відповідає вимогам зазначеної норми права.
Крім того, Суд, акцентує увагу, що статтею 16 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», було внесено зміни в Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме, частину першу статті 34 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" викладено в такій редакції: "1. Персонально-якісний облік призовників і військовозобов`язаних передбачає облік відомостей (біографічні дані, стан здоров`я, результати співбесід тощо) щодо призовників і військовозобов`язаних, які узагальнюються в особових справах призовників або в облікових картках військовозобов`язаних та реєструються в Єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних. Ведення персонально-якісного обліку покладається на районні (міські) військові комісаріати".
Подальші зміни в положення цієї норми в цілому (зокрема в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX від 11.04.2024, чинній до теперішнього часу) передбачають, що: «1. Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки».
Аналіз наведених редакцій свідчить, що за своїм внутрішнім правовим змістом вони є абсолютно тотожними, оскільки незмінно покладають на уповноважені органи обов`язок фіксувати відомості про особу (зокрема щодо стану її здоров`я) в облікових документах з одночасним їх відображенням у державному реєстрі, попри термінологічну зміну назв документів та перейменування органів військового управління.
Процедури збирання, зберігання, обробки та використання відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено Порядком ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 28 березня 2022 року № 94 (далі Порядок № 94).
Згідно з пунктами 2-4, 6 розділу І Порядку 94, реєстр – автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є:
- ведення військового обліку громадян України;
- забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом в мирний час та в особливий період;
- інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку.
Основними засадами ведення Реєстру є:
- обов`язковість внесення до Реєстру передбачених Законом України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
- повнота та актуалізація відомостей Реєстру;
- захищеність Реєстру та внесення до нього відомостей - держава гарантує захист бази даних Реєстру від несанкціонованого доступу, зловживання доступом, незаконного використання відомостей Реєстру, порушення цілісності бази даних Реєстру та його апаратного та програмного забезпечення відповідно до вимог законодавства у сфері захисту інформації.
Дані Реєстру використовуються для реалізації завдань військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також для інформаційного забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку.
Пунктами 1, 2, 16, 18 розділу ІІ Порядку № 94, передбачено, що суб`єктами Реєстру є володілець Реєстру, розпорядник Реєстру, органи адміністрування Реєстру та органи ведення Реєстру.
Володільцем Реєстру є Міністерство оборони України.
Органами ведення Реєстру, у тому числі, є ТЦК та СП.
Призначена відповідальна особа за ведення Реєстру відповідно до покладених на неї обов`язків здійснює:
- внесення відомостей до електронних форм облікових карток призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до нормативно-правових актів з питань ведення військового обліку, взяття (зняття) на військовий облік з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів з існуючими обліковими даними;
- внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, ТЦК та СП, військових частин, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними та резервістами;
- верифікацію персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних або резервістів, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію;
- перегляд та друк облікових документів, звітів та статистичних відомостей Реєстру відповідного ТЦК та СП, Центрального управління СБУ та відповідного регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу СЗРУ;
- знищення повторного запису з Реєстру.
Пунктом 9 розділу ІІІ Порядку № 94, передбачено, що виправлення недостовірних відомостей Реєстру, а також включення (не включення) до Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, здійснюється за результатами розгляду їхньої мотивованої заяви із зазначенням підстав, передбачених законодавством, яка подається до органів ведення Реєстру.
Системний аналіз наведених норм права у їхньому взаємозв`язку свідчить, що відомості, які заносяться до військово-облікових документів, мають чітко визначену правову процедуру та підстави для їх внесення. Відповідно до пунктів 22.1 та 22.2 Положення № 402, відомості про стан здоров`я особи, встановлений діагноз та зміст прийнятої постанови військово-лікарської комісії спочатку фіксуються у Книзі протоколів засідань ВЛК, після чого в переносяться до військового квитка та облікової картки військовозобов`язаного. Таким чином, саме облікова картка є основним документом персонально-якісного обліку, у якому акумулюються та зберігаються узагальнені дані про правовий і медичний статус особи. Надалі, відповідно до вимог Порядку № 94 та Порядку № 1487, відомості з облікових документів, передовсім облікової картки, підлягають внесенню в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Оскільки занесення інформації до Реєстру здійснюється на підставі та у точній відповідності до наявних паперових облікових документів, відображені у застосунку «Резерв+» дані позивача («непридатний у мирний час, обмежено придатний у воєнний час») корелюються із записами його паперової облікової картки, у якій офіційно зафіксовано відомості про прийняте стосовно позивача рішення ВЛК від 15.11.2018 (протокол № 182/11) із викладенням його повного, не «урізаного» (скороченого) змісту.
Вказані записи у первинному документі обліку є чинними та у встановленому порядку не скасовувалися, що свідчить про відповідність відображених у Реєстрі відомостей вимогам закону щодо їх достовірності та коректності.
Суд наголошує, що паперова облікова картка військовозобов`язаного є офіційним документом військового обліку, ведення якого покладено на відповідача. Занесені до неї посадовими особами відомості про дату, номер протоколу ВЛК (№ 182/11 від 15.11.2018) та встановлений діагноз і ступінь придатності позивача є належним і достатнім підтвердженням існування такого рішення ВЛК та його змісту в силу презумпції правомірності дій суб`єкта владних повноважень при веденні обліку.
За відсутності будь-яких доказів оскарження чи скасування постанови ВЛК від 15.11.2018, відомості облікової картки, які детально фіксують реквізити та зміст цього рішення, є самостійною та належною правовою підставою для верифікації та відображення даних в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Відтак, відсутність у матеріалах справи копії Книги протоколів, копії постанови ВЛК, за умови наявності офіційної облікової картки з відповідними записами не спростовує достовірності інформації в Реєстрі та не може свідчити про неправомірність дій відповідача.
З огляду на це, наявний у військовому квитку позивача запис, який суперечить відомостям його паперової облікової картки (де деталізовано рішення ВЛК), об`єктивно є наслідком технічної помилки, що не може мати пріоритету над офіційними даними первинного військового обліку щодо фактично проведеного медичного огляду.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на момент виникнення спірних правовідносин відповідач правомірно зазначив у військово-обліковому документі у застосунку «Резерв+» ОСОБА_1 інформацію про його непридатність до військової служби в мирний час, та обмежену придатність у воєнний час.
Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону № 2232-XII (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) зняттю з військового обліку призовників та військовозобов`язаних у військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України) підлягають громадяни України: 
1) з військового обліку призовників: які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання; які вибувають на строк більше трьох місяців за межі України; які взяті згідно з рішеннями комісії з питань приписки або призовної комісії на облік військовозобов`язаних; які отримали військові звання офіцерського складу після проходження військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу";
2) з військового обліку військовозобов`язаних: які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання; які після проходження строкової військової служби прийняті на військову службу до інших військових формувань або на службу до Національної поліції, податкової міліції, в органи і підрозділи цивільного захисту, в Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України та в Державну кримінально-виконавчу службу України; які вибули на строк більше трьох місяців за межі України; в інших випадках за рішенням Міністерства оборони України.
Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону № 2232-XII виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які: 1) призвані чи прийняті на військову службу; 2) проходять військову службу (навчання) у вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів; 3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку; 4) досягли граничного віку перебування в запасі; 5) припинили громадянство України; 6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину; 7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру; 8) не отримали до 40-річного віку військово-облікової або спорідненої з нею спеціальності; 9) померли.
Аналіз наведених законодавчих приписів свідчить про те, що норми статті 37 Закону № 2232-XII визначають чіткий перелік підстав, за наявності яких відповідач наділений повноваженнями приймати рішення про зняття або виключення громадян з військового обліку. Оскільки вказаний перелік не передбачає таких дій щодо осіб, визнаних «непридатними до військової служби у мирний час, обмежено придатними у воєнний час», відповідач діяв у межах визначених законом повноважень, а позивач правомірно продовжував перебувати на військовому обліку як військовозобов`язаний.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, суд зазначає, що позивачем не надано переконливих доказів та не наведено правових підстав, які б у контексті встановлених обставин справи вказували на наявність у відповідача законодавчо визначеного обов`язку щодо виключення його з військового обліку військовозобов`язаних та внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Суд додатково звертає увагу, що 04.05.2024 набрав чинності Закон України від 21.03.2024 № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» (далі Закон № 3621-IX).
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3621-IX, громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
Військовозобов`язані, визнані непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час, повторно оглядаються ВЛК районних, міських ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку після додаткового обстеження. Направляє на обстеження лікар - член ВЛК районного, міського, про що вносить відповідний запис у реєстр ЕСОЗ. Медичний огляд цієї категорії громадян проводиться за графою II додатку 1 до цього Положення, а тих, які мають офіцерські звання,- за графою III додатку 1 до цього Положення.
Таким чином, Законом № 3621-IX було скасовано статус «обмежено придатний» та установлено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
Враховуючи наведене, суд проходить до висновку про правомірність вимоги відповідача щодо повторного проходження позивачем військово-лікарської комісії та відповідно про відсутність у відповідача правових підстав для виключення позивача з військового обліку військовозобов`язаних та внесення відомостей про виключення його з військового обліку військовозобов`язаних до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних.
Оскаржувані у цій справі дії відповідача є правомірними та такими, що вчинені відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України. Тому з наведених підстав у задоволенні позовних вимог належить відмовити.
Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.
За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову.
Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На думку колегії суддів, оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.
Висновки щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до частини 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, тому з урахуванням положень статті 139 КАС України судові витрати у справі перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Холостенка Олексія Васильовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року у справі № 200/1058/26 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року у справі № 200/1058/26 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 23 липня 2026 року.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 23 липня 2026 року.

Головуючий суддя І.В. Пивовар

Судді А.А. Блохін

Т.Г. Гаврищук