Справа № 161/7356/26  Провадження №33/802/651/26 | Головуючий у 1 інстанції:Гринь О. М.
| Доповідач: Денісов  В. П.

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2026 року         місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Мосюка В.С. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 червня 2026 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130, КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 665 грн. 60 коп. судового збору.
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 28 березня 2026 року о 13:27 в м. Луцьк по вул. Паркова, 10 керуючи тз Volkswagen Golf нз(N)BR75192 при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надав переваги в русі транспортному засобу Ford Transit днзАС0245ЕН, який рухався головною дорогою під керуванням водія ОСОБА_3 .. В результаті чого відбулось ДТП, внаслідок якого тз отримали механічні пошкодження.
28 березня 2026 року о 13:27 в м. Луцьк по вул. Паркова, 10 ОСОБА_1 керував тз Volkswagen Golf нз (N) НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки тз та в закладі охорони здоров`я відмовився.
Такі дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано, як порушення вимог п.2.5, 16.11 ПДР за, що передбачена адміністративна відповідальність ст.124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В поданій апеляційній скарзі захисник вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що за кермом транспортного засобу був не він, а ОСОБА_4 , яка одразу повідомила про це посадовим особам. Вказує на те, що працівниками патрульної не було повідомлено про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
ОСОБА_1 та його захисник у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином та завчасно повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою від 08.07.2026 (а.с.100), при цьому  ОСОБА_1 про причини неявки апеляційний суд не повідомляв, жодних клопотань від нього про відкладення розгляду справи не надходило.
Разом з тим, на адресу суду захисник Мосюк В.С. вдруге подав клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи його тим, що він о 13:30 год. братиме участь під час допиту у Луцькому РУП ГУНП у Волинській області в якості захисника (а.с.101).
Однак таке клопотання до задоволення не підлягає з таких підстав.
За час перебування даної справи у провадженні суду апеляційної інстанції сторона захисту для розгляду по суті апеляційної скарги жодного разу до суду не з`явилась. 
Як вбачається з матеріалів справи, слухання справи щодо ОСОБА_1 в апеляційному суді вже відкладалось за клопотанням захисника, при цьому ОСОБА_1 жодного разу без поважних причин на розгляд справи не з`являвся.
З врахуванням вказаних обставин, а також того, що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому клопотання захисника про відкладення розгляду справи до задоволення не підлягає.
При цьому слід відмітити, що засідання в апеляційному суді було узгоджено із захисником ще 08.07.2026, що підтверджується відповідною телефонограмою (а.с.100). Проте, захисник як підставу чергового відкладення апеляційного розгляду, долучив повідомлення старшого слідчого про допит підозрюваного від 31.08.2026. 
А тому відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП, чергова неявка ОСОБА_1 та його захисника у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.
Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 626319 та 626325 від 28 березня 2026 року, рапортом, щодо обставин справи, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія тз з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, схемою з місця дтп, відеозаписом з місця подій від 28 березня 2026 року, копією постанови від 28 березня 2026 року серії ЕНА № 6924418, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що суддя дійшов до обґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Також не заслуговують на уваги доводи апеляційної скарги про відсутність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з посиланням на те, що він не перебував за кермом транспортного засобу.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Вимогами ч.2 ст.266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Положення пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, регламентують, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Так, винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується вищевказаними матеріалами справи.
Крім того, факт відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не заперечується.
Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що  ОСОБА_1  на момент ДТП не керував транспортним засобом, оскільки вони є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах доказами.
Так, місцевим судом на спростування доводів  ОСОБА_1 про те, що на момент ДТП він не керував транспортним засобом, а за кермом була ОСОБА_4 , досліджено відеозапис з бодікамери поліцейського, якому надана належна оцінка.
Згідно вказано відеозапису, працівник поліції питає в потерпілого хто був за кермом тз ОСОБА_5 потерпілий каже: «та той крепший та з них як з бражника смердить», потерпілий прямо рукою вказує на ОСОБА_1 зі словами: «цей шо лисий», далі працівник поліції повторно питає: то він був за кермом?» на що потерпілий чітко відповідає «то він керував». ОСОБА_4 просила скласти на неї протокол, однак потерпілий каже: «тож вас не було в машині, вони вдвох їхали», «тож дівчини не було в машині вона під`їхала» (а.с.10).
Крім того, допитаний в суді першої інстанції, потерпілий ОСОБА_3 надав пояснення в яких вказав, що він здійснював поворот з вулиці Глушець зі швидкістю 30 – 40 км на годину та відчув удар у задню частину автомобіля. Вказав, що в транспортному засобі було два чоловіка один з яких з короткою стрижкою і був за кермом і від нього був запах алкоголю. На запитання суду чи була на місці ДТП жінка ОСОБА_3 вказав, що жінка прибула на місце ДТП пізніше і на момент ДТП в автомобілі не перебувала.
Допитана в місцевому суді свідок ОСОБА_4 суду надала пояснення, що пригнавши тз з закордону щоб передати його на Схід вона будучи за кермом їхала з центру міста до волонтерки, однак заговорившись із пасажиром втратила увагу та допустила зіткнення із бусом. Вказала, що ОСОБА_1 сидів збоку на місці пасажира. Неодноразово вказала, що саме вона була за кермом та вказала, що не раз про це говорила працівникам поліції на місці події.
Місцевим судом обґрунтовано пояснення ОСОБА_4 визнано такими, які надані з метою уникнення адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки вони не спростовують факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .. З чим погоджується і апеляційний суд.
На підставі досліджених матеріалів справи місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 ..
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_1  не керував транспортним засобом в момент ДТП, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки повністю спростовуються вищенаведеними доказами в їх сукупності, а тому не беруться апеляційним судом до уваги.
Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку, що саме  ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу в момент ДТП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.
Також є безпідставним доводи захисника про те, що працівниками патрульної не було повідомлено про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки, як зазначив суд першої інстанції, що незнання водієм ПДР не звільняє його від відповідальності за їх порушення в тому числі за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Враховуючи вищенаведене, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі щодо відсутності в діях ОСОБА_1  складу адміністративних правопорушень, зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками місцевого суду.
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
При накладенні адміністративного стягнення, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував на підставі ч.2 ст.36 КУпАП адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Підстав для скасування судового рішення та закриття провадження з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника – залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 червня 2026 року щодо  ОСОБА_1  – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов