Справа № 346/2623/26
Провадження № 2/346/2553/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

09 вересня 2026 р. | м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді – Третьякової І.В., 
за участю секретаря – Гжибовського А.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Коломия, Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, - 
у с т а н о в и в:
22.05.2026 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_3 , звернулася до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася донька ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 . В 2016 році їхня сім?я розпалася і з того часу подружжя шлюбні відносини між собою не підтримує, проживають окремо, діти залишились проживати разом з матір?ю та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку свій батьківський обов?язок щодо утримання дітей не виконує. Оскільки ОСОБА_2 є молодим, здоровим та працездатним чоловіком, має фінансову можливість та юридичний обов?язок утримувати своїх дітей, інших утриманців не має, позивач просила стягнути з нього аліменти в заявленому нею розмірі. 
Ухвалою від 08.06.2026р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Роз`яснено відповідачу його право на подання письмового відзиву разом з доказами, що обгрунтовують доводи заперечень. 
25.06.2026р. ОСОБА_2 подав до суду відзив, в якому позовні вимоги визнав частково та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в сумі по 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Свою позицію мотивував тим, що дійсно з травня 2011 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 та мають двох спільних дітей. Підтвердив, що з 2016 року проживає окремо від дружини та дітей, однак вказує, що свої батьківські обов?язки виконує систематично та належним чином, приїздить до дітей, привозить гостинці, надає їм кошти. Також вказав, що на теперішній час не працює, нерухомого майна та транспортних засобів у власності не має, є особою з ІІІ групою інвалідності та щомісячно отримує пенсію по 2595,00 грн., інших доходів не має. Просив врахувати його стан здоров?я та матеріальний стан і задовольнити позовні вимоги частково у визнаному ним розмірі. 
Відповідь на відзив до суду не надходила. 
В судове засідання позивач  ОСОБА_1 та її представник не з’явилися, 01.09.2026р. ОСОБА_3 подала до суду письмове клопотання, в якому просила розгляд справи здійснювати за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. 
Відповідач  ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. 31.08.2026р. подав до суду заяву, в якій вказав, що у зв?язку з загостренням хронічних захворювань він перебуває на стаціонарному лікуванні в КНП «Городенківська БЛІЛ», а тому з поважних причин не може прибути в судове засідання. Просив проводити розгляд справи за його відсутності та взяти до уваги його позицію, викладену у відзиві. 
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 07 травня 2011 року Відділом ДРАЦС по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції у Івано-Франківській області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , актовий запис № 119. Прізвище дружини змінено на « ОСОБА_9 ». 
Сторони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 .
Витягами з Реєстру Коломийської територіальної громади підтверджується, що ОСОБА_1 разом з неповнолітніми дітьми зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 
За даними Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 . 
Позивач стверджує, що після припинення спільного проживання, ОСОБА_2 свій обов`язок по утриманню дітей належним чином не виконує, в добровільному порядку сплачувати аліменти не бажає. 
За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. 
Після припинення шлюбних відносин, спосіб виконання обов`язку батька утримувати своїх дітей за домовленістю між сторонами визначено не було, а відтак кошти на утримання сина та доньки (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. 
Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства").
Частиною другою статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Частиною 1, 2 ст. 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 2 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно ч.1 ст. 183 СК України,  частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому в положенні ч.5 даної статті вказано, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Враховуючи надане позивачу право вибору способу стягнення аліментів, яке нею було обрано в частці від заробітку відповідача, суд, з урахуванням фактичних обставин справи та положень ч.5 ст. 183 СК України, дійшов висновку, що заявлений ОСОБА_1 розмір аліментів на утримання сина та доньки є справедливим та обгрунтованим і може бути задоволений в повному обсязі, що відповідатиме якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.
З приводу заперечень відповідача, викладених у відзиві, суд вважає за необхідне вказати наступне. 
З посвідчення серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_2 було встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням та на період з 01.02.2023 по 09.04.2027р. (з урахуванням продовжень) призначено державну соціальну допомогу. 
Згідно довідки, виданої Відділом обслуговування громадян №4 ГУ Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 810 від 22.06.2026р., розмір щомісячної державної соціальної допомоги ОСОБА_2 в 2026 р. становить 2595,00 грн. 
В довідці № 111, виданій 19.06.2026р. виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області вказано, що ОСОБА_2 проживає в с. Копачинці разом з батьками, є особою з інвалідністю ІІІ групи, ніде не працює. На території Копачинського старостинського округу нерухомого майна, земельних ділянок, транспорту у власності не має. 
Відповідно до довідки № 30, виданої лікуючим лікарем КНП «Городенківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» від 28.08.2026р., ОСОБА_2 діагностовано:цукровий діабет І тип, важка форма, діабетична непроліферативна ретинопатія обох очей, діабетична полінейропатія судин нижніх кінцівок, діабетична нефропатія, хронічний панкреатит. 
Посилаючи на вказані документи, які підтверджують незадовільний стан здоров?я та матеріальний стан, відповідач просив стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття. 
Даючи оцінку цим доводам відповідача, суд зазначає, що визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: зокрема стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав та інші обставини, що мають істотне значення.
При цьому, суд також враховує, що за положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ст.. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2026р.» установлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.
Таким чином, виходячи з положень ч. 2 ст.. 182 СК України та ст.. 7 ЗУ Про державний бюджет України на 2026р.» мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 1756 грн., а тому визнаний відповідачем розмір аліментів в сумі 1000,00 грн. є недостатнім і позовні вимоги не можуть бути задоволені у вказаній сумі. 
Окрім цього, суд також бере до уваги, що участині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Аналіз наведених норм права і практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Водночас, права та інтереси батьків очевидно підлягають врахуванню та оцінці судом при вирішенні спору.
Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається певною мірою доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.
Враховуючи вищевикладені обставини справи та діючи в найкращих інтересах дітей, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно, починаючи стягнення з 22.05.2026 року і до повноліття дітей.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Виходячи з положень вищевказаної норми, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1331,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 12, 81, 89, 137, 141, 263-265, 279, 354-355 ЦПК України, суд ,- 
у х в а л и в:
Позов  ОСОБА_1  задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 22.05.2026 року і до повноліття дітей.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок на користь держави, на рахунок: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації: 22030106.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 09.09.2026 року. 

Суддя: | Третьякова І. В.