Справа № 459/1033/26 
Провадження № 2/459/432/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області
в складі: головуючого-судді Жураковський А.І. 
з участю секретаря судових засідань Ганас К.В. 
позивачки ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, 
В С Т А Н О В И В :

17.03.2026 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила стягнути з відповідача на користь їхньої доньки - ОСОБА_4 , 2004 року народження, аліменти у розмірі 10 000 грн. щомісячно від усіх видів доходу відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, на період інвалідності дитини.
В обґрунтування позову позивачка зазначила, що донька сторін є повнолітньою особою, особою з інвалідністю другої групи, потребує постійного стороннього догляду та періодичного лікування у спеціалізованій медичній установі. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 18.04.2022 у справі № 459/39/22. Раніше судовим наказом Червоноградського міського суду Львівської області від 28.08.2023 у справі № 459/2481/23 з відповідача стягнуто аліменти на дитину в частці від доходу, однак, на переконання позивачки, цих коштів недостатньо для забезпечення потреб доньки у зв`язку з її захворюванням.
Ухвалою від 30.03.2026 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.
Розгляд неодноразово відкладався у зв`язку із неявкою відповідача та за клопотанням позивачки. 
02.07.2026 в судовому засіданні судом було роз`яснено позивачці, що за відсутності спеціальної норми діють загальні правила цивільного судочинства, відповідно до яких належним позивачем є особа, якій належить порушене, оспорюване чи невизнане право або охоронюваний законом інтерес. Право на отримання утримання (аліментів) за статтею 198 СК України є особистим майновим правом самої повнолітньої дитини, а не її батька чи матері.
02.07.2026 позивачка подала заяву про залишення свого позову без розгляду. 
03.07.2026 представником позивачки було подано до суду заяву про відкликання заяви позивачки без розгляду.
Судове засідання було відкладено та визнано явку позивачки та її представника обов`язковою у судове засідання для надання особистих пояснень. 
Позивачка та її представник подали заяву про розгляд справи у їхній відсутності, вказавши, про неможливість прибуття у судове засідання, та просили позов задовольнити. 
23.07.2026 представник відповідача у судому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, оскільки цивільний позов поданий матір`ю особи, яка не визнана недієздатною.
Судом відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України, було відкладено ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, а саме на 31.07.2026 о 14:00 год.
Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд дійшов такого висновку.
Позов пред`явлено та підписано ОСОБА_1 від власного імені як позивачем в інтересах доньки; відомостей про визнання ОСОБА_4 недієздатною або обмежено дієздатною в установленому законом порядку, а також про призначення ОСОБА_1 опікуном чи піклувальником доньки, до матеріалів справи не додано. Сама ОСОБА_4 позивачем або третьою особою у справі не залучена, позовна заява нею особисто не підписана, довіреність на представництво її інтересів матір`ю до позову не додано.
Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. На відміну від частини третьої статті 199 СК України, якою прямо визначено коло осіб, наділених правом на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання (той з батьків, з ким проживає дитина, або сама дитина), стаття 198 СК України такого спеціального переліку суб`єктів звернення до суду не встановлює.
За відсутності спеціальної норми діють загальні правила цивільного судочинства, відповідно до яких належним позивачем є особа, якій належить порушене, оспорюване чи невизнане право або охоронюваний законом інтерес. Право на отримання аліментів за статтею 198 СК України є особистим майновим правом самої повнолітньої дитини, а не її батька чи матері.
Оскільки ОСОБА_4 на час звернення до суду є повнолітньою особою і відомості про визнання її недієздатною або обмежено дієздатною в матеріалах справи відсутні, вона є особою з повною цивільною дієздатністю та реалізує свої процесуальні права самостійно, у тому числі право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на власну користь, або через представника за виданою нею довіреністю.
Наявність у ОСОБА_4 інвалідності другої групи сама по собі не тотожна визнанню особи недієздатною чи обмежено дієздатною, що відбувається виключно за рішенням суду в порядку, передбаченому главою 5 розділу IV Цивільного процесуального кодексу України, з одночасним вирішенням питання про встановлення опіки чи піклування. Таких доказів позивачкою суду не надано.
За таких обставин ОСОБА_1 , яка не є законним представником (опікуном) ОСОБА_4 , ані представником за довіреністю, не наділена правом на пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки від власного імені.
Встановлення судом факту пред`явлення позову неналежним позивачем є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки заміна неналежного позивача належним в цивільному процесі законом не передбачена, а вирішення спору по суті за відсутності у позивача права на позов суперечило б вимогам статей 4, 13 ЦПК України.
Суд роз`яснює, що відмова в задоволенні позову з наведеної підстави не позбавляє ОСОБА_4 особисто, або її законного представника (опікуна) за наявності рішення суду про визнання її недієздатною, права на звернення до суду з тотожним позовом у загальному порядку.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76–81, 141, 258, 259, 263–265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 198, 200 СК України, суд,-
В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 31.07.2026. 

Суддя: А. І. Жураковський