Справа № 420/18223/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Вовченко О.А
секретар судового засідання Іщенко С.О.
за участю сторін:
представника позивача - Васильєва П.О. (згідно ордеру)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Уповноважений Верховної Ради України з прав людини Лубінець Дмитро Валерійович про визнання протиправним та скасувати постанову і зобов`язання вчинити певні дії, суд -
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду 17.06.2026 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Уповноважений Верховної Ради України з прав людини Лубінець Дмитро Валерійович, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України СТОЯНОВОЇ Анастасії Олегівни від 10.06.2026 року про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № 80724205.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постанову старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Стоянової Анастасії Олегівни від 10.06.2026 року про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № 80724205 ОСОБА_2 вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на таке. Підставою для прийняття вказаного рішення державний виконавець послався на положення Закону України «Про внесення змін до пункту 10- 2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», згідно зупиняється у період воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, або якщо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій. Однак, як стверджує позивач, державний виконавець в даному випадку не застосував інші положення законодавства та норми Конституції України як норми прямої дії.
З покликанням на приписи ст. 19, ст. 129-1 Конституції України, ст. 1, п.п.1, 3, 5, 8 ч.1 ст.2, п.1 ст.5, Закону України «Про виконавче провадження», ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.14, ч.1 ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач вказує, що наведені положення Конституції України, процесуального законодавства та законодавства про судоустрій не містять будь-яких положень щодо неможливості виконання судових рішень будь-якими суб`єктами з огляду з огляду на запровадження правового режиму воєнного стану, що обумовлює необхідність зупинення виконання такого рішення, яке ухвалено не на користь суб`єкта, який входить до структури Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до закону.
Позивач вважає, що застосування державним виконавцем норм Закону щодо зупинення вчинення виконавчих дій фактично призводить до зупинення в межах цієї справи виконання судового рішення, що призведе до порушення конституційних та законодавчих засад обов`язковості судових рішень та обов`язкового їх виконання, що є неприпустимим з огляду на вищевикладену практику Європейського суду з прав людини, положень Конституції України та рішень Конституційного Суду України, та не сприяє ефективному захисту порушених суб`єктом владних повноважень прав ОСОБА_1 прав та законних інтересів та їх відновлення відповідно до приписів резолютивної частини рішення суду. Вказане державний виконавець мав врахувати та застосувати положення законодавства, яке має вищу юридичну силу.
Ухвалою суду від 22.06.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі.
Вказаною ухвалою зобов`язано Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надати до суду у строк до 01.07.2026 р. належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 80724205.
30.06.2026 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що Відділ із адміністративним позовом не згоден у повному обсязі та вважає його таким, що не підлягає задоволенню.
У відзиві вказано, що на примусовому виконанні у Білгород-Дністровському відділі державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження ВП № 80724205 з примусового виконання виконавчого листа № 420/35493/25 виданого 30.03.2026 року Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». При проведенні виконавчих дій у порядку до вимог ст. 27, ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII винесена постанова про стягнення виконавчого збору ВП № 80724205 від 09.04.2026 року, постанова про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 80724205 від 09.04.2026 року. 24.04.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено запит про стан виконання рішення суду. 30.04.2026 року на адресу Відділу надійшов лист, яким ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомляє, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 по справі № 420/35493/25 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 36 від 07.04.2026 скасовано наказ № 828 від 19.09.2025 в частині призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ОСОБА_1 , про що внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Також відповідач вказує, що 22.05.2026 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено запит про надання інформації чи скасований наказ командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 . 28.05.2026 року на адресу Відділу від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов лист, яким вони повідомляють, що до ІНФОРМАЦІЯ_2 будь-яких відомостей щодо скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу частини та всіх видів центру забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 не надходило. 28.05.2026 року на адресу Військової частини НОМЕР_2 направлено запит про надання інформації чи скасований наказ командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 , що є перешкодою для виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі№ 420/35493/25 боржником. 10.06.2026 року винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій ВП № 80724205.
Як стверджує відповідач, при винесенні постанови про зупинення вчинення виконавчих дій державний виконавець керувався абз. 12 п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено - зупиняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, або якщо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій. 2.06.2026 року на адресу Військової частини НОМЕР_2 повторно направлено запит про надання інформації чи скасований наказ командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 , що є перешкодою для виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі№ 420/35493/25 боржником. 22.06.2026 року на адресу Військової частини НОМЕР_1 направлена вимога про надання інформації чи скасований наказ командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 , що є перешкодою для виконання боржником рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/35493/25 та в подальшому може призвести до застосування до боржника штрафу у відповідності до приписів статті 63 Закону України "Про виконавче провадження". На даний час відповіді не отримано.
Відповідач вказує, що зупинення вчинення виконавчих дій є тимчасовим заходом і не скасовує саме зобов`язання, а лише призупиняє дії виконавця до настання певних обставин, а саме припинення або скасування воєнного стану. Після усунення підстав для зупинення, провадження буде відновлене, вчинення виконавчих дій продовжиться, виконавче провадження буде завершене, якщо боржник виконає зобов`язання чи будуть інші підстави для завершення.
З урахуванням вищевикладеного, відповідач просить суд у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 року по справі № 420/35493/25, яке набрало законної сили, вирішено адміністративний позов задовольнити частково; визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.09.2025 № 828 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ; визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 з розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.08.2025 року про надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; у задоволені іншої частини позову відмовити; стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 2422,40 грн." 
30.03.2026 Одеським окружним адміністративним судом у справі №420/35493/25 видано виконавчі листи.
09.04.2026 року старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лебеденко Іриною Валеріївною, прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 80724202 з примусового виконання виконавчого листа № 420/35493/25 про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; у задоволені іншої частини позову відмовити.
10.06.2026 року старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Стояновою Анастасією Олегівною керуючись абз. 12 п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в рамках виконавчого провадження №80724202 прийнято постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 420/35493/25 про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; у задоволені іншої частини позову відмовити до припинення або скасування воєнного стану.
У постанові вказано, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до пункту 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" зупиняється у період воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, або якщо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій.
Позивач, не погоджуючись з постановою старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Стоянової Анастасії Олегівни від 10.06.2026 року про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № 80724205, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає наступне.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
В ч.1 ст. 5 Закону № 1404-VIII, зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно з ч.1 ст. 13 Закону №1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону №1404-VIIІ, передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення).
Згідно з ч. 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Відповідно до ст. 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
За змістом частини 1 статті 13 Закону України №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Абзацами 22, 23 пункту 10-2 Закону №1404-VIII, визначено, що зупиняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, або якщо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій.
Положення, передбачені абзацом двадцять другим цього пункту, не поширюються на рішення, стягувачами за якими є держава, органи Пенсійного фонду України, інші державні цільові фонди, суб`єкти, визначені в абзаці двадцять другому цього пункту, а також на рішення про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення.
Відповідно до п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Як вбачається з матеріалів справи боржником у виконавчому провадженні ВП №80724205 з виконання виконавчого листа, виданого Одеським окружним адміністративним судом у справі №420/35493/25 є ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є органом військового управління.
Із врахуванням викладеного, суд вважає, що, зупиняючи виконавче провадження №80724205, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження».
Суд зазначає, що доводи позивача про те, що оскаржувана постанова суперечить принципу права на судовий захист, складовою якого є обов`язкове виконання судових рішень, слід визнати помилковими, оскільки скасування оскаржуваної постанови не вказує на невиконання рішення суду чи неможливість такого виконання в майбутньому, а є лише одним із законодавчо визначених інструментів здійснення виконавчого провадження.
Так, судом встановлено, що 08.05.2026 року ухвалою суду за заявою ОСОБА_1 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом одного місяця з дня отримання копії цієї ухвали подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 року по справі № 420/35493/25.
08.06.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_1 подав звіт.
За змістом звіту, на виконання рішення суду від 16.02.2026 року наказом від 07.04.2026 №36 скасовано наказ від 19.09.2025 №828 у частині призову позивача та внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Питання щодо надання відстрочки комісією не розглянуто, оскільки позивач продовжує перебувати у статусі військовослужбовця, а наказ про його виключення зі списків військової частини відсутній. 
15.06.2026 року позивач подав заяву про відмову у прийнятті звіту про виконання судового рішення, оскільки рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 у справі №420/35493/25 виконано не в повному обсязі.
Ухвалою суду від 24.06.2026 року по справі №420/35493/25 прийнято звіт ІНФОРМАЦІЯ_2 про виконання рішення суду у справі № 420/35493/25 і зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом одного місяця з дня отримання копії цієї ухвали подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 року по справі № 420/35493/25. 
Отже, суд, який ухвалив рішення з примусового виконання якого і відкрито виконавче провадження №80724205 здійснює контроль за його виконання.
Тобто, зупинення виконавчого провадження з примусового виконання рішення в рамках ВП №80724205 не нівелює принцип щодо обов`язковості судового рішення.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що постанова про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням 80724205 винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.
Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та, відповідно, задоволенню не підлягають.
Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши докази, які є у справі щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується
Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Керуючись ст. ст. 7, 9, 205, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Уповноважений Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасувати постанову і зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Відповідач: Білгород-Дністровський відділ державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (67701, Одеська область, Білгород-Дністровський район, місто Білгород-Дністровський, вулиця Миколаївська, будинок № 30, код ЄДРПОУ 34890175).
Треті особи: 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
Уповноважений Верховної Ради України з прав людини Лубінець Дмитро Валерійович (01008, місто Київ, вулиця Інститутська, будинок № 21/8, код ЄДРПОУ 21661556) 

Суддя О.А. Вовченко

.