3/130/311/2026 
130/1156/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25.08.2026 р. м. Жмеринка
Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Грушковська Л.Ю.,
за участю секретаря Карої А.В.,
захисника адвоката Заборського О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и л а :
05.04.2026 о 20.45 год. в с. Северинівка по вул. Лісовій водій ОСОБА_1 керував автомобілем Опель, д.н.з. НОМЕР_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , продув алкотестер Драгер 6820, результат якого 1,74 проміле. По даному факту було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №632986.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Заборський О.В. подав клопотання, в якому просив визнати протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 632986 від 05.04.2026 року, складений щодо ОСОБА_1 , — незаконним, неналежним і недопустимим доказом у справі та не брати зазначений протокол до уваги при оцінці доказів і ухваленні судового рішення. Зазначив, що по-перше, відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Однак, в порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 632986 від 05.04.2026 поліцейським умисно не зазначено про те, що ОСОБА_1 має статус діючого військовослужбовця Збройних Сил України, в той час, як з відеозаписів з бодікамер працівників поліції вбачається, що останні з`ясували вказане питання (20:44:00), ОСОБА_2 особисто повідомляв їм про свій статус військового, показав документи, працівники поліції добре були обізнані про спеціальний правовий статус водія і умисно прийняли рішення з підстав, не передбачених законом, не вносити вказані відомості до протоколу. Водночас, вказаний факт має істотне значення для справи, враховуючи, що у разі зупинки транспортного засобу під керуванням особи, яка служить в лавах Збройних Сил України, працівники поліції зобов`язані були викликати на місці події інспекторів ВСП і залучити їх до процедури огляду військовослужбовця на стан сп`яніння. По-друге, як вбачається з матеріалів протоколу серії ЕПР 1 № 632986, а саме п. 7 «Місце скоєння та суть адміністративного правопорушення, опис установлених даних» - часом зупинки авто під керуванням ОСОБА_1 зазначено — 20:45:00, хоча, як вбачається із відеозапису — поліцейський підходить до авто та починає спілкування із Баланюком о 20:43:40 годині. Окрім цього, в Постанові серії ЕНА № 6974621 від 05.04.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, часом зупинки авто зазначено взагалі 21:08:42 година. Таким чином, наявна невідповідність у часі, зазначеному в протоколі, постанові та фактично зафіксованому на відеозаписі з бодікамери поліцейського. Такі чинники суперечать один одному, а також даним протоколу, що свідчить про порушення вимог ст. 256 КУпАП щодо правильності та повноти складання протоколу про адміністративне правопорушення. По-третє, як вбачається з п. 2 протоколу - “Місце складання протоколу” та п. 7 протоколу - «Місце скоєння та суть адміністративного правопорушення, опис установлених даних», в описі даних взагалі не зазначено номер найближчої будівлі або споруди, що давало би змогу точно визначити місце скоєння адміністративного правопорушенн. Зазначено лише “с. Северинівка, вулиця Лісова”. Окрім цього, доданий до матеріалів справи Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння взагалі не має часу його складання, з чого неможливо встановити, коли саме він був складений та за яких підстав. З огляду на викладене, протокол, складений 05.04.2026, не відповідає вимогам ст. 254 КУпАП і не може вважатися належним процесуальним документом. Таке грубе порушення порядку складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення є самостійною підставою для визнання протоколу недійсним і закриття провадження у справі за відсутністю належних доказів вини. Також подав клопотання, в якому просив провадження у справі № 130/1156/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП — закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю належно доведеного складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що Протокол складено з істотним протиріччям між фактичним описом події та правовою кваліфікацією ОСОБА_3 суттєвим недоліком матеріалів справи є те, що у протоколі одночасно зазначено взаємовиключні обставини. З одного боку, у протоколі вказано, що ОСОБА_1 нібито керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, пройшов огляд за допомогою Drager 6820, результат якого склав 1,74 проміле. Тобто фактично в матеріалах справи йдеться про проведений огляд та встановлений результат. З іншого боку, у цьому ж протоколі зазначено порушення саме п. 2.5 ПДР України, тобто обов`язку водія пройти у встановленому порядку медичний огляд на вимогу поліцейського. Така фабула фактично використовується у випадку відмови або ухилення особи від проходження огляду. Отже, протокол одночасно містить дві різні правові конструкції: проходження огляду з результатом 1,74 проміле та нібито порушення п. 2.5 ПДР як відмову від проходження огляду. Таке формулювання є внутрішньо суперечливим і порушує право ОСОБА_1 на захист, оскільки особа повинна чітко розуміти, у чому саме її обвинувачують: у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння чи у відмові від проходження огляду. Якщо особа відмовилась від огляду, то неможливо одночасно посилатися на результат Drager як на доказ стану сп`яніння. Якщо ж особа пройшла огляд, отримано результат 1,74 проміле, тоді нелогічним є твердження про відмову від проходження огляду. У даній справі така сама ситуація: огляд фактично проведений, результат Drager наявний, але протокол складений із посиланням на п. 2.5 ПДР України як на відмову від огляду. За таких умов суд не може самостійно змінювати фабулу протоколу або “виправляти” обвинувачення замість органу поліції. 2. Суд не має права самостійно змінювати фабулу протоколу та обирати іншу форму об`єктивної сторони ст. 130 КУпАП. У даній справі протокол складено з посиланням на п. 2.5 ПДР України. Разом із тим матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 фактично пройшов огляд за допомогою Drager. Тобто суд, розглядаючи справу, не може самостійно змінити суть обвинувачення з “відмови від огляду” на “керування у стані алкогольного сп`яніння”. Усунення судом недоліків протоколу, уточнення фабули, заміна однієї форми об`єктивної сторони іншою або фактичне переписування обвинувачення означало б, що суд перебирає на себе функції сторони обвинувачення. Отже, якщо протокол містить суперечливе та неконкретне обвинувачення, суд не має права виправляти його зміст замість поліцейського. У такому випадку всі сумніви повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. З відеозапису вбачається, що о 20:51:02 працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд або на місці зупинки, або в медичному закладі. Надалі між особою та працівниками поліції триває розмова. Приблизно о 21:02 поліцейський зазначає: «я фіксую, що ви відмовляєтесь». Проте подальші події прямо спростовують наявність остаточної відмови. О 21:44:45 ОСОБА_1 прямо говорить: «давай Драгер», а о 21:46:30 фактично проходить огляд за допомогою спеціального технічного засобу Drager. Якщо особа в подальшому погодилась пройти огляд та фактично його пройшла, то попередня фраза поліцейського “я фіксую, що ви відмовляєтесь” не може вважатися належним доказом складу правопорушення у формі відмови від огляду. У цій справі огляд проведено, результат отримано, чек Drager долучено до матеріалів. Отже, обвинувачення за фабулою відмови від огляду не підтверджується фактичними обставинами. У даній справі після проходження огляду та отримання результату 1,74 проміле працівники поліції не з`ясували у ОСОБА_1 , чи погоджується він із результатом огляду. Відповідне питання йому не було чітко поставлене, відповідь не зафіксована, а позиція особи щодо результату Drager у матеріалах належним чином не відображена. Працівники поліції не можуть мовчання особи або відсутність окремого заперечення самостійно трактувати як згоду з результатом Drager. Згода або незгода повинна бути прямо з`ясована та зафіксована. Нез`ясування згоди з результатом Drager є істотним порушенням процедури огляду, оскільки особу фактично позбавлено можливості реалізувати право на медичний огляд у закладі охорони здоров`я. Після отримання результату Drager працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі. Це є самостійним істотним порушенням ст. 266 КУпАП. Посилання на те, що раніше особі пропонували пройти огляд у лікарні, не усуває цього порушення, оскільки до проходження Drager і після отримання результату Drager виникають різні процесуальні ситуації. До проходження Drager особі пропонують обрати спосіб огляду: на місці або в лікарні. Після проходження Drager працівники поліції повинні з`ясувати, чи погоджується особа з конкретним результатом. Якщо особа не погоджується, вона має бути направлена до закладу охорони здоров`я. У даній справі після отримання результату 1,74 проміле такої процесуальної дії не було. Отже, процедура огляду не була завершена у спосіб, передбачений законом, а тому відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП такий огляд має визнаватися недійсним. З відеозапису вбачається, що о 21:45:55 працівник поліції нібито здійснює пробний забір повітря за допомогою Drager. Однак згідно з чеком Drager такий окремий пробний забір повітря не відображений. Ця обставина ставить під сумнів повноту, послідовність і достовірність процедури застосування спеціального технічного засобу. Якщо працівник поліції вчиняє дію із приладом, яка на відео подається як пробний забір, але технічно ця дія не підтверджується роздруківкою, суд не може безкритично сприймати таку процедуру як бездоганну. Процедура огляду на місці повинна бути прозорою, послідовною та підтвердженою технічними даними приладу. У цій справі наявний сумнів щодо правильності застосування Drager, який також має тлумачитися на користь ОСОБА_1 . Згідно з відеозаписом, відеофіксація починається о 20:43:40. На цей момент автомобіль уже стоїть, двигун працює, однак факту руху транспортного засобу до контакту з працівниками поліції відеозапис не містить. О 20:45:22 працівник поліції просить ОСОБА_1 з`їхати з перехрестя. Саме після цієї вказівки автомобіль починає рухатися. Отже, зафіксований на відео рух автомобіля відбувся не як самостійний рух транспортного засобу до зупинки, а саме на прохання працівника поліції перепаркувати автомобіль. Ця обставина має істотне значення, оскільки для застосування ст. 130 КУпАП необхідно довести саме факт керування особою транспортним засобом у відповідний час, у відповідному місці та за відповідних обставин. Факт того, що автомобіль стояв із працюючим двигуном, а потім був переміщений на вимогу працівника поліції, не може автоматично замінити належну фіксацію первинного факту керування, підстав зупинки та початку адміністративної процедури. У протоколі щодо ОСОБА_1 наявні істотні недоліки. По-перше, у протоколі не зазначено, що ОСОБА_1 має статус діючого військовослужбовця Збройних Сил України, хоча з відеозапису вбачається, що працівники поліції з`ясовували це питання приблизно о 20:44, ОСОБА_2 повідомляв про свій військовий статус та показував відповідні документи. Ця обставина має істотне значення, оскільки статус військовослужбовця впливає на порядок оформлення матеріалів, а також на необхідність перевірки застосування спеціальних процедур, пов`язаних із залученням Військової служби правопорядку або командування. По-друге, у матеріалах наявна істотна розбіжність у часі події. У протоколі зазначено час 20:45, відеозапис починається о 20:43:40, коли працівник поліції уже підходить до автомобіля та починає спілкування з Баланюком, а в постанові за ч. 1 ст. 121 КУпАП серії ЕНА № 6974621 часом зупинки авто зазначено взагалі 21:08:42. Такі розбіжності не є технічними. Вони не дозволяють точно встановити момент події, момент зупинки, момент початку спілкування, момент виявлення ознак сп`яніння та момент фактичного виникнення підстав для огляду. По-третє, у протоколі не конкретизовано точне місце події. Зазначено лише “с. Северинівка, вул. Лісова”, без номера будинку, найближчої споруди, орієнтира або іншої конкретної прив`язки, що унеможливлює точну перевірку місця події. По-четверте, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не містить часу його складання, що унеможливлює встановлення послідовності процесуальних дій та перевірку того, коли саме, за яких умов і після яких подій він був оформлений. Сукупність цих недоліків свідчить, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і не може вважатися належною процесуальною основою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю належно доведеного складу адміністративного правопорушення.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Заборський О.В. в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 вину не визнає, оскільки він не відмовлявся від проходження освідування. Підтримав подані клопотання про закриття провадження та про визнання протоколу неналежним. 
Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, проглянувши відеодиск з записом, приходжу до такого.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №632986 05.04.2026 о 20.45 год. в с. Северинівка по вул. Лісовій водій ОСОБА_1 керував автомобілем Опель, д.н.з. НОМЕР_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , продув алкотестер Драгер 6820, результат якого 1,74 проміле, чим порушив п. 2.5 ПДР – відмова особи , яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
В судовому засіданні був оглянутий відеодиск, в ході огляду якого видно, як ОСОБА_1 пояснює що керував транспортним засобом , далі відмовляється від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння та після фіксування відмови погоджується продути Драгер.
Заслухавши захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, проглянувши відеодиск з записом, приходжу до такого.
Відповідно до частини першої статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. 
Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення, суд виходить із того, що він є одним із джерел доказів у справі та підлягає оцінці у сукупності з іншими матеріалами справи. Судом не встановлено обставин, які б давали підстави сумніватися у достовірності відомостей, зазначених у протоколі, або свідчили про неможливість його використання під час розгляду справи. Зміст протоколу дає можливість встановити обставини події та характер інкримінованого особі правопорушення. Доводи щодо неналежності протоколу суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджені належними та об`єктивними даними і самі по собі не спростовують відомостей, викладених у протоколі. За таких обставин суд не вбачає підстав для визнання протоколу неналежним доказом та враховує його під час оцінки доказів у справі.
Суд розцінює невизнання вини ОСОБА_1 як уникнення від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Суд також не приймає доводи захисту про те, що подальше проходження ОСОБА_1 огляду за допомогою спеціального технічного засобу Drager виключає факт його відмови від проходження огляду, оскільки такі доводи ґрунтуються на вибірковій оцінці обставин, зафіксованих на відеозаписі.
Відповідно до частини першої статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Таким чином, юридично значущим для вирішення питання про наявність у діях особи складу зазначеного адміністративного правопорушення є встановлення факту пропозиції пройти огляд у встановленому порядку та поведінки водія щодо такої пропозиції.
Як убачається з відеозапису, о 20:51:02 працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння — на місці зупинки або в медичному закладі. Після цього між ОСОБА_1 та працівниками поліції тривала розмова, під час якої останньому неодноразово роз`яснювалася необхідність проходження відповідного огляду. Приблизно о 21:02 працівник поліції зафіксував відмову ОСОБА_1 від проходження огляду.
Суд не вбачає підстав ототожнювати подальше проходження огляду за допомогою Drager із відсутністю відмови, оскільки така обставина мала місце вже після того, як працівником поліції була зафіксована відмова особи від запропонованого огляду. Саме по собі подальше волевиявлення особи щодо проходження огляду не спростовує факту її попередньої відмови, якщо така відмова була чітко висловлена та належним чином зафіксована.
Посилання захисту на те, що о 21:44:45 ОСОБА_1 сказав «давай Драгер», а о 21:46:30 фактично пройшов огляд, не змінює встановленого судом факту попередньої відмови, а лише свідчить про подальшу зміну позиції особи щодо проходження огляду. При цьому закон не передбачає, що подальша згода особи на проходження огляду автоматично анулює раніше висловлену та зафіксовану відмову.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані можуть встановлюватися, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями, висновком експерта, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до статті 280 КУпАП під час розгляду справи суд зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінюючи відеозапис у його сукупності, суд доходить висновку, що зафіксована о 21:02 відмова ОСОБА_1 від проходження огляду та його подальша згода о 21:44:45 пройти огляд за допомогою Drager є послідовними у часі подіями, які не виключають одна одну. Наступна згода особи на проходження огляду не спростовує встановленого судом факту того, що на попередній пропозиції працівника поліції пройти огляд особа відмовилася.
Отже, доводи захисту про те, що подальше проходження ОСОБА_1 огляду за допомогою Drager виключає наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суд вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують доказів, покладених в основу висновку про наявність у діях особи складу зазначеного адміністративного правопорушення. 
Крім того, суд не приймає посилання захисника адвоката Заборського О.В. на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому огляд на стан сп`яніння мав проводитися у спеціальному порядку, суд оцінює з урахуванням конкретних обставин справи. Сам по собі факт проходження особою військової служби не свідчить про неможливість її притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, вчинене під час керування транспортним засобом поза межами виконання обов`язків військової служби. У даному випадку судом не встановлено, що на момент виявлення правопорушення особа виконувала обов`язки військової служби, перебувала на території військової частини або діяла в межах виконання службового чи бойового завдання. За таких обставин доводи щодо необхідності проведення огляду виключно в порядку, передбаченому для військовослужбовців, самі по собі не свідчать про недопустимість результатів огляду та не спростовують обставин, зафіксованих працівниками поліції. 
Вимогами статті 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Оцінивши таким чином зібрані в ході судового розгляду справи докази, приходжу до висновку, що в даному випадку було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП; ОСОБА_1 винний в його вчиненні і підлягає адміністративній відповідальності відповідно до вимог закону; обставин, що згідно зі статтями 34, 35 КУпАП пом`якшують і обтяжують відповідальність, при розгляді справи не встановлено.
При обранні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 можливості врахування характеру вчиненого правопорушення, ступеня вини, а також пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин немає, оскільки частиною першою статті 130 КУпАП не передбачені альтернативні види адміністративного стягнення.
Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, доходжу висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у виді накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Крім того, відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з пунктом п`ятим частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 гривень 60 коп.
Керуючись частиною першою статті 130 КУпАП, статтями 33, 221, 252, 276, 280, 283, 284 КУпАП,
п о с т а н о в и л а :
Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за вчинене правопорушення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ухвалення Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області постанови про накладення адміністративного стягнення в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.
Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена особою, яка притягнена до адміністративної відповідальності, до Вінницького апеляційного суду області.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови-не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Повний текст постанови виготовлено 28.08.2026 року.

Суддя