РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
10 вересня 2026 р.  Справа № 120/12310/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування постанов
в с т а н о в и в :
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування постанов.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятих відповідачем постанов від 23.11.2023 №ОПШ 00703 та № ОПШ 00704.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зокрема зазначив, що доводи про те, що матеріали перевірок не містять відомостей щодо способу, часу зважування кожного транспортного засобу та причепу, застосованого зважувального обладнання, безпідставні, оскільки проводився документальний габаритно-ваговий контроль, який не передбачає процесу зважування, а проводиться виключно на підставі перевірки документів на вантаж та на транспортні засоби. 
Також відповідач зазначає, що прийнявши до перевезення вантаж на основі документів, оформлених з порушенням встановлених законодавством вимог, у тому числі на основі неналежним чином оформленої товарно-транспортної накладної, автомобільний перевізник бере на себе усі пов`язані з цим ризики такого перевезення, у тому числі в частині застосування до нього адміністративно-господарських санкцій.
В подальшому, від представника позивача отримано відповідь на відзив, в якій останній заперечив щодо наведених у відзиві на позовну заяву аргументів відповідача та підтримав заявлені позовні, які просив задовольнити в повному обсязі.
У запереченнях на відповідь на відзив відповідач підтримав думку викладену у відзиві.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.
18.06.2025 посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, зупинено транспортний засіб марки MAN номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп WIELTON номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 .
Відповідно до копії свідоцтва власником транспортного засобу, що здійснював перевезення є ФОП ОСОБА_1 .
Під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме: під час проведення документального габаритно-вагового контролю, актом №ОНР000147 від 18.06.2025 встановлено порушення Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: фактична загальна маса транспортного засобу склала 34,18 тон при нормативно допустимих для доріг місцевого значення 24 тон, відсоток перевищення склав 42,41%.
Крім того, встановлено, що провезення вантажу здійснювалось за відсутності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За наслідком проведення перевірки відповідачем складено акт №ОНР000147 від 18.06.2025.
За наслідками розгляду акту №ОНР000147 13.08.2025 виконуючим обов`язки начальника відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Руденком Андрієм Михайловичем було винесено постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №ОПШ00703 та №ОПШ00704 за порушення, які були виявлені під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі).
Позивач не погоджується із вказаними постановами про застосування адміністративно-господарського штрафу, тому звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).
Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок №1567, в редакції, чинній на дату проведення перевірки).
За змістом п. 3 Порядку № 1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
За змістом п. 4, 5 Порядку №1567 рейдова перевірка проводиться на підставі направлення на рейдову перевірку (у паперовій або електронній формі (за наявності технічної можливості) із зазначенням посадових осіб за формою згідно з додатком 1 (далі - направлення), що складається та підписується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу.
Під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт.
П. 13 Порядку № 1567 передбачено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки транспортного засобу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою, яка провела перевірку, складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 2 (далі - акт проведення перевірки).
У разі виявлення в ході рейдової перевірки порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових вантажів посадовою особою додатково складається акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів за формою згідно з додатком 3 або акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів за формою згідно з додатком 4.
За приписами п. 13-17, 19 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Акт проведення перевірки, акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складаються у письмовій формі (паперовій або електронній формі). Акти в електронній формі можуть бути роздруковані, зокрема у вигляді стрічки, за допомогою спеціальних технічних пристроїв із зазначенням відомостей, передбачених формою відповідного акта.
Копія акта проведення перевірки, акта про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів видається водію транспортного засобу (за винятком відмови від їх отримання), про що посадова особа робить в актах відповідні записи, а у разі відмови водія транспортного засобу від отримання, копія акта проведення перевірки надсилається автомобільному перевізнику або уповноваженій ним особі.
Матеріали, складені за результатами рейдової перевірки, формуються у справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - справа про порушення) та розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою автомобільного перевізника або його уповноваженої особи) протягом двох місяців з дня його виявлення.
Справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи.
Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України “Про адміністративну процедуру”.
У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.
За результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник: за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”, виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за формою згідно з додатком 5.
Так, надаючи оцінку постанові №ОПШ00703 від 13.08.2025 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 51000 грн. за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 17 ч. 1 ст. 60 зазначеного закону, суд враховує наступне.
Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Пунктом 4 Правил №30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі-дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджений Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)), який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.
Відповідно до пп. 4, 5-1, 11 п. 2 Порядку №879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу;
документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу;
точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті (з урахуванням похибки вимірювального обладнання).
Згідно з п. 3 Порядку №879 визначено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції
Пунктами 3, 4, 6 Порядку №879 визначено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, власниками (балансоутримувачами) зон габаритно-вагового контролю і підприємствами.
Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Приписами пунктів 15-18, 20 Порядку №879 регламентовано, що контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.
Габаритно-ваговий контроль транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години (з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів у разі виявлення порушення).
За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських.
Згідно з матеріалами справи, під час рейдової перевірки посадовими особами відповідача шляхом проведення документального габаритно-вагового контролю встановлено перевищення позивачем вагових параметрів транспортного засобу.
Так, під час проведення 18.06.2025 документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу встановлено, що маса транспортного засобу з вантажем становить 34,18 тон, що перевищує нормативно максимально допустиму масу для такого транспортного засобу 24 тонни, на 42,41%.
Навантаженість транспортного засобу 34,18 тон також підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними, а саме: ТТН №ЛАХ881154 від 18.06.2025, ТТН №ЛАХ881155 від 18.06.2025, ТТН №ЛАХ830285 від 18.06.2025:
- загальна вага продукції по всім ТТН становить 20,5 тон;
- загальна вага транспортного засобу 7,82 тон;
- загальна вага напівпричепа 5,86 тон.
Отже, фактична маса транспортних засобів перевищувала допустимі вагові параметри для доріг місцевого значення.
Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що фактична вага продукції по трьох ТТН становить 23,8 тон (замість 26,3 тон), документальні дані були помилково внесені майстром лісу до ТТН, адже останній фактично розцінив продукцію як свіжозрубану і помилково вказав вагу круглих лісоматеріалів - 20,5 тон.
Стаття 48 Закону № 2344-ІІІ передбачає, що при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження.
В даному випадку тягар відповідальності за зазначену в товарно-транспортній накладній загальну вагу транспортного засобу лежить тільки на перевізнику, адже під час перевірки документів державними інспекторами було дотримано порядок здійснення державного нагляду та контролю.
До того ж, у контексті п. 22.5 ПДР, перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме повну масу транспортного засобу.
Вказані обставини належним чином були зафіксовані в акті перевірки та акті перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, та не були спростовані позивачем належними та допустимими доказами ні під час розгляду справи відповідачем, ні під час судового розгляду справи.
Враховуючи вищенаведене, в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (перевищення вагових норм понад 30% при перевезенні подільного вантажу) доведений матеріалами рейдової перевірки, а тому оскаржувана постанова №ОПШ00703 від 13.08.2025 є правомірною.
Визначаюсь щодо постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №ОПШ000704 за порушення абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», виявленого під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) акт №ОНР000147 від 18.06.2025 року у розмірі 17000 гривень, суд виходить з наступного.
Правові засади діяльності автомобільного транспорту визначаються Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III.
Відповідно до положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.
Зокрема, документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Таким чином, аналіз положень статті 48 Закону №2344-III свідчить, що законодавець не встановив вичерпного переліку документів, які повинні бути наявними у автомобільного перевізника та водія під час здійснення внутрішніх перевезень вантажів.
Натомість наведена норма прямо передбачає необхідність наявності й інших документів, обов`язковість яких встановлена законодавством України.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №3720-IX від 21 травня 2024 року.
Відповідно до положень зазначеного Закону власники та інші визначені законом особи зобов`язані забезпечити укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо транспортних засобів у випадках та порядку, визначених законодавством.
Крім того, пунктом 2.1 Правил дорожнього руху передбачено обов`язок водія механічного транспортного засобу мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Отже, чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності належить до категорії інших документів, передбачених законодавством, про які йдеться у статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Твердження позивача про те, що стаття 48 Закону №2344-III не містить прямої вказівки на необхідність наявності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, саме по собі не свідчить про відсутність відповідного обов`язку, оскільки зазначена стаття передбачає необхідність наявності інших документів, обов`язковість яких установлена законодавством.
Судом встановлено, що під час проведення рейдової перевірки 18.06.2025 посадовими особами відповідача складено акт проведення рейдової перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №ОНР000147.
В указаному акті, окрім іншого, зафіксовано порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, яке полягало у відсутності поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо транспортного засобу, у зв`язку з чим відповідачем зазначено про порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Суд зазначає, що акт проведення рейдової перевірки є документом, складеним уповноваженими посадовими особами відповідача під час здійснення ними заходів державного нагляду (контролю), та містить зафіксовані результати проведеної перевірки.
При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що станом на момент проведення рейдової перевірки 18.06.2025 щодо зазначеного транспортного засобу був укладений та діяв чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Отже, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області правомірно застосовано до позивача, як автомобільного перевізника, відповідальність, яка передбачена статтею 60 Закону №2344-III, як за відсутність документів які водій зобов`язаний мати та надати посадовим особам, відповідно до ст. 48 Закону №2344-III.
Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Підстави для застосуванні положень статті 139 КАС України відсутні. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
в и р і ш и в :
В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )
Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області (вул. В.Порика, 29, м. Вінниця, 21021, код ЄДРПОУ 39816845)

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна