Справа № 344/5364/26 
Провадження № 33/4808/462/26 
Категорія ст.122-4 КУпАП  
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І.П. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 травня 2026 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, а також стягнуто судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу після закінчення строку на апеляційне оскарження разом із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 вказує на те, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про розгляд провадження та розглянув справу за його відсутності. Зазначає, що судову повістку та копію постанови він отримав після проведення судового засідання 14 травня 2026 року та ухвалення відповідного рішення суду. 
Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.
Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.
Так, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на доступ до суду.
Зі змісту клопотання про поновлення строку вбачається, що  ОСОБА_1 вважає, що поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення необхідно вважати неналежне повідомлення про розгляд справи, а також несвоєчасне отримання копії судового рішення. 
Перевіряючи вищевказані доводи  ОСОБА_1 щодо наявності поважності причин з яких він пропустив строк на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).
Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).
При вирішенні питання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення. 
З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за участю ОСОБА_1 , якому було роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, ст.63 Конституції України. При оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було проінформовано про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді за викликом.
У матеріалах справи містяться судові повістки про виклик до суду ОСОБА_1 поштовим відправленням та SMS-повідомленням. Також до матеріалів справи долучено конверти та судові повістки, які надсилалися ОСОБА_1 за місцем його проживання. У довідці щодо відправлення SMS-повідомлення зазначено, що його не доставлено у зв`язку з некоректно вказаним номером телефону. При цьому, судом дійсно неправильно зазначено номер телефону ОСОБА_1 , який не відповідає даним, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення. 
14 травня 2026 року Івано-Франківським міським судом винесено постанову про визнання ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
У вищевказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився у судове засідання, хоча належним повідомлявся про час та місце розгляду справи. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Суд прийняв до уваги, що зі змісту матеріалів провадження встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за участі ОСОБА_1 , що свідчить про те, що останній мав обізнаний про те, що в провадженні Івано-Франківського міського суду перебувають на розгляді матеріали провадження, а також за період часу з березня по травень мав об`єктивну можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді. 
Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 знав про те, що в Івано-Франківському суді Івано-Франківської області відносно нього перебуває на розгляді справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.
Так, останнім днем строку, протягом якого можливо було подати апеляційну скаргу на постанову Івано-Франківського міського суду від 14 травня 2026 року, необхідно вважати 25 травня 2026 року. Разом з тим, апеляційну скаргу подано апелянтом 06.07.2026 року через систему «Електроний суд» з істотним порушенням строку на апеляційне оскарження. 
Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що законодавцем встановлені скорочені строки щодо можливості накладення стягнення на правопорушника та виконання судового рішення. 
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
Разом з тим, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження є безпідставними, оскільки не узгоджуються із фактичними обставинами. 
Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення та перебування відповідного провадження у суді першої інстанції. 
Зокрема, ОСОБА_1 зареєстрований в системі «Електроний суд», що надавало йому можливість своєчасно дізнатись про ухвалене судове рішення та прийняти відповідні заходи для його оскарження в установленому законом порядку. 
Посилання апелянта на те, що він не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи не відповідає дійсності та не доводить наявність поважних підстав для пропуску строку на апеляційне оскарження.
Апелянт не зазначає, коли саме він отримав копію постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності та які обставини завадили йому своєчасно звернутися до суду з апеляційною скаргою. 
Так, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що копію судового рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 травня 2026 року було направлено ОСОБА_1 19.05.2026 року, що свідчить про належне виконання судом обов`язку про направлення копії судового рішення. 
Апеляційний суд неодноразово зазначав, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.
Разом з тим, при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що в апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, враховуючи що на даний час рішення суду набуло законної сили та підлягає до виконання, враховуючи причини, якими обґрунтовується поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.
Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати та довести реальну наявність причин, які дійсно не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 травня 2026 року.
Повернути апеляційну скаргу з додатками апелянту.

Суддя Івано-Франківського 
 
апеляційного суду         О.П. Васильєв