Справа № 638/14654/25
Провадження № 2/638/2358/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2026 року         м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Цвіри Д.М.,
за участю секретаря судового засідання - Мажукіної Г.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.02.2021 між первісним кредитором ТОВ «ЗАЙМЕР» та  ОСОБА_1  укладено кредитний договір № 175765 про надання фінансового кредиту, за умовами якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2000,00 гривень, дата надання кредиту: 01.02.2021 року, строк кредиту: 27 днів, валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних.
28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі, зокрема, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до  ОСОБА_1 .
Відповідно до Реєстру боржників ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 10320 грн., з яких: 2000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8320 грн - сума заборгованості за відсотками. Враховуючи, що відповідач добровільно не сплачує заборгованість, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
22 жовтня 2025 року представником позивача подано заяву про розподіл судових витрат, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 10500 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому заявлені позовні вимоги підтримані у повному обсязі, та зазначено про те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у жодне із призначених судом судових засідань не з`явився, про причини неявки та їх поважність суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, ст.ст.280-281 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, дійшов наступних висновків. 
Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Судом встановлено, що 01.02.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та  ОСОБА_1  укладено Кредитний договір № 175765 про надання фінансового кредиту, відповідно до п. 1.1 якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Пунктами 1.2, 1.4Кредитного договору № 175765 сторонами узгоджено істотні умови договору, а саме:
Кредит надається строком на 27 днів, тобто до 27.02.2021. Строк дії договору 27 днів. Але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання Сторонами;
За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2 % (процентів) на добу;
Тип процентної ставки фіксована. Без письмової згоди Клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за Договором;
Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом.
Відповідно до п. 3.4.2 Договору Клієнт зобов`язаний своєчасно повернути Кредит та сплачувати проценти за користування Кредитом в порядку, встановленому Договором.
Згідно з п. 6.1 Договору цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Договір підписаний ОСОБА_1 шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) AV4627, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача НОМЕР_1 , зазначений в кредитному договорі, що підтверджується Довідкою про ідентифікацію ТОВ «ЗАЙМЕР».
Додатком №1 до Договору про надання фінансового кредиту № 175765 від 01.02.2021 визначено Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, а саме :Строк, на який надано кредит, -27 днів,Сума кредиту-2000грн, Сума комісії за користування системою, 15% - 300 грн, Фіксована процентна ставка за день користування, 2 % Сума нарахованих процентів за користування кредитом, 1080 грн. Сума нарахованої пені (у разі наявності прострочення) - 5%. До оплати (всього)- 3380,00 грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» (ТОВ «ПрофітГід»), як технологічний оператор платіжних послуг, підтвердило, що було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: «Номер платіжної інструкції A361053B178836CLY175765T1187280/ Надавач платіжних послуг ТОВ «ПрофітГід», код ЄДРПОУ: 39932827, ліцензія на переказ коштів без відкриття рахунку Національного банку України №21/991-рк від 29.05.2023 року Платник ТОВ БІЗНЕС ПОЗИКА, код 41084239 Номер транзакції 31218-48825-52533 Дата / час здійснення переказу коштів 2021-02-01 15:08:04 Сума переказу, грн 2000.00 Номер платіжної картки отримувача НОМЕР_2 платіжної картки отримувача PRIVAT BANK Код авторизації 879773 Код RRN 002541878963 Призначення переказу Видача кредиту 175765. 
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 13.01.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 10320,00 грн, яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2000,00 гривень, прострочена заборгованість за процентами - 8320,00 грн, прострочена комісія 0,00 грн, тіло 0,00 грн, відсотки 0,00 грн, комісія 0,00 грн, пеня, штрафи 0,00 грн.
28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» (Клієнт) та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (Фактор) укладено договір Факторингу №01-28/10/2021, відповідно до п. 1.1. якого предметом даного Договору є право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з п. 1.2 Договору факторингу Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а клієнт відступає Факторові своє право грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, зазначеними у Реєстрі боржників (додатку № 1 до цього Договору).
Згідно з Витягом з Реєстру боржників до Договору Факторингу №01-28/10/2021від 28.10.2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 , за Кредитним договором № 175765 від 01.02.2021 року у розмірі 10320,00 грн, з яких заборгованість за сумою кредиту - 2000,00 гривень, прострочена заборгованість за процентами 8320,00 грн.
31.01.2025 року ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» надіслало на поштову адресу ОСОБА_1 року, відповідно до якої зазначено, що Відповідно до умов Кредитного договору кінцевий строк погашення кредиту – 27.02.2021 року, проте всупереч його умовам, заборгованість на дату цього листа не погашена.
Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем зазначеної вимоги.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Відповідач шляхом власноручного введення коду, отриманого від позивача, прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції позивача), тобто відповідний договір вважається укладеним у відповідності до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов.
При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем факту підписання вказаного кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім основної заборгованості за кредитом (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на заборгованість за користування кредитними коштами.
Крім того, 13.04.2021 відповідачем підписаний «Паспорт споживчого кредиту», де також зазначені процентні ставки та інші відомості щодо кредиту.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вже було зазначено вище, відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача.
Натомість, з представлених позивачем письмових доказів, зокрема розрахунків заборгованості, вбачається, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював, внаслідок чого, у нього перед позивачем станом на 31.01.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 10320,00 грн., яка складається з: 
- прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі - 2000,00 грн.; 
- прострочена заборгованість за процентами в розмірі - 8320,00 грн.
У зв`язку із наведеним, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем, як позичальником, кошти в добровільному порядку позивачу у повному обсязі не повернуті, суд, з урахуванням заявлених позовних вимог та наявних в матеріалах справи письмових доказів, приходить до висновку про можливість їх задоволення у повному обсязі.
Позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн.
Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи.
На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу його представник надав суду копію договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року з адвокатом Пархомчуком С.В., копію акту про отримання правової допомоги від 08.10.2025, копію платіжної інструкції № 3 9646 від 08.10.2025
Відповідно до ч.4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.
Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі№ 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід також ураховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Як вбачається з матеріалів справи інтереси ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» в суді представляв Пархомчук С.В., на підставі договору про надання правової допомоги від 29.12.2023.
П. 3.1 договору передбачено, що вартість правової допомоги адвоката (гонора) обчислюється, виходячи із фактично затрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата) та розраховується, виходячи з вартості години роботи адвоката, яка встановлюється сторонами у розмірі 2000 грн за одну годину фактично витраченого часу на надання правової допомоги. 
08.10.2025 ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» та адвокатом Пархомчуком С.В. підписано акт про отримання правової допомоги, з якого вбачається, що адвокатом витрачено 5 годин вартістю 10500 грн. 
Матеріалами справи дійсно підтверджується факт отримання ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» послуг адвоката з надання правової допомоги. Зокрема, адвокатом подано до суду позовну заяву. 
Разом з тим, при визначенні розміру судових витрат, що підлягають відшкодуванню, суд виходить з того, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором для кваліфікованого юриста не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників. У провадженні адвоката перебуває значна кількість аналогічних справ, тобто вони є типовими. Ціна позову складає лише 10320 грн. 
Адвокатом складено один процесуальний документ – позовну заяву, що не є великими за обсягом та складними за змістом. З урахуванням категорії справи їх складання не потребує від професійного адвоката значної кількості часу і зусиль. У судових засіданнях адвокат участі не брав, справу розглянуто без участі сторін. 
Окрім того, однією з послуг вказано «зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла за кредитним договором №175765 від 01.02.2021» та вказано вартість вказаної послуги 2000 грн на що витрачено одну годину, що вочевидь є завищено, оскільки, як вже зазначено, вказаний спір не є спором значної складності та не потребує значного часу, окрім того позивачем вже неодноразово були пред`явлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами. 
Також, зазначено послугу «моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень», проте позовна заява не містить посилань на судову практику. Вимога про стягнення вартості послуги «канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції» у сумі 500 грн також не може бути задоволено, оскільки така послуга є наслідком складання позовної заяви та подання її до суду, відповідно до вимог ЦПК України, тобто вказана послуга і є послугою «складання та подання позовної заяви».
Зважаючи на зазначене, суд вважає, що є достатнім та справедливим визначити, що стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.
Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у сумі - 2422,40 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 272, 273-276, 280-284 ЦПК України, суд, – 
вирішив:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за Кредитним договором №175765 від 01.02.2021 у розмірі 10320 (десять тисяч триста двадцять) грн 00 коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі - 2000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами в розмірі - 8320,00 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» судові витрати у розмірі 5422 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві) грн 40 коп., які складаються з: 3000,00 грн- витрати на правову допомогу, 2422,40 грн.- сплачений судовий збір.
У задоволенні решти вимог позовної заяви- відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua)
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (юридична адреса: вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, м. Київ, код ЄДРПОУ 42228158).
Відповідач:  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя        Д.М. Цвіра