Єдиний унікальний номер № 362/4920/26 

Провадження № 1-кп/362/552/26 

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2026 місто Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області під головуванням судді ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (№ ЄРДР №12026111460000096 від 23.04.2026) за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2ст. 345 КК України,  ОСОБА_2 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Фастів Київської області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, військовослужбовця, учасника бойових дій, розлученого, на утриманні має малолітню дитину – ОСОБА_3 , народжену ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше до кримінальної відповідальності не притягався,
Учасники провадження:
секретар судового засідання    ОСОБА_4 ,
прокурор      ОСОБА_5 ,
обвинувачений      ОСОБА_2 ,
захисник      ОСОБА_6 ,
потерпілий      ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

23.04.2026 о 08:30 під час дії на території України воєнного стану капрал поліції ОСОБА_7 – поліцейський взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі, спільно з лейтенантом поліції ОСОБА_8 – старшим інспектором-черговим відділення чергової служби батальйону № 1 полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі, заступили на добове чергування до 08:30 24.04.2026 в складі екіпажу «Д-Вулкан 108» на патрулювання території обслуговування автодороги М-05 13-44 км Київської області та, отримавши закріплену за ними табельну вогнепальну зброю і спеціальні засоби, здійснювали виконання завдань, визначених Законом України «Про Національну поліцію» у форменому одязі, зі спеціальним жетоном працівника поліції, закріпленим на форменому одязі, використовуючи службовий автомобіль Національної поліції України марки «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 на синьому фоні.
Під час чергування 23.04.2025 близько 15:18 екіпаж поліції «Д-Вулкан 108» у складі працівників поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 здійснювали патрулювання території обслуговування автодороги М-05 13-44 км Київської області. Рухаючись по вул. Стуса в с-щі Глеваха Фастівського району Київської області, екіпажем поліції помічено автомобіль марки «Nissan» моделі «Pathfinder», номер кузова НОМЕР_3 , який рухався без реєстраційного номеру, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху. Водієві ОСОБА_2 було подано вимогу про зупинку зазначеного транспортного засобу.
ОСОБА_2 вказану вимогу не виконав, продовжив рух керованого ним транспортного засобу та намагався розвернути автомобіль в бік виїзду з паркувальної зони з метою забезпечення подальшого безперешкодного залишення вказаного місця, під час чого здійснив наїзд на бетонну перешкоду.
В процесі цього працівниками поліції повторно неодноразово наголошувалось на необхідності зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_2 не реагував та продовжував маневр розвороту.
Після цього працівник поліції ОСОБА_8 підійшов до відчиненого водійського вікна вказаного транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 та поставив вимогу водію пред`явити документи.
Разом з тим водій ОСОБА_2 зазначені вище вимоги працівників поліції щодо повної зупинки транспортного засобу та надання документів не виконав.
В цей час у водія ОСОБА_2 виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень та зникнення з місця події. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_2 , перебуваючи за кермом автомобіля марки «Nissan» моделі «Pathfinder», номер кузова НОМЕР_3 , без реєстраційного номеру, за адресою: вул. Стуса, 2, с-ще Глеваха Фастівського району Київської області о 15:19, розуміючи, що перед керованим ним автомобілем знаходиться працівник поліції, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, з метою припинення виконання працівниками поліції своїх службових обов`язків, почав рух в бік ОСОБА_7 , внаслідок чого здійснив наїзд на останнього, від чого той впав на асфальтне покриття та отримав рани ліктьового та колінного суглобів, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_2 покинув місце вчинення злочину.

Позиція учасників судового провадження

Позиція сторони захисту

Обвинувачений ОСОБА_2 в судовому засіданні винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і, не оспорюючи фактичні обставини, про які зазначено в обвинувальному акті, місця та часу їх вчинення, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що дійсно умисно заподіяв працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків. 
Показання ОСОБА_2 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
В судових дебатах обвинувачений вказав, що у вчиненому щиро розкаюється, вибачився перед потерпілим, просив не позбавляти його волі реально, а звільнити від покарання з випробуванням, призначити іспитовий строк, оскільки він хоче захищати Україну в лавах ЗСУ.

Захисник в судових дебатах просив врахувати, що обвинувачений відшкодував збитки, щиро розкаюється у вчиненому, тому просив не позбавляти ОСОБА_2 волі реально, а застосувати до нього ст. 75 КК України, визначивши іспитовий строк на розсуд суду.
Позиція сторони обвинувачення
В судовому засіданні прокурор зазначив, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_2 кримінального правопорушення знайшли своє підтвердження в повному обсязі, його дії кваліфіковано вірно і обґрунтовано, а винуватість обвинуваченого повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами.
Зважаючи на те, що свою вину за інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_2 визнав повністю, просив суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КК України.
В судових дебатах прокурор просив визнати обвинуваченого винним та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, враховуючи тяжкість покарання.

Позиція потерпілої сторони

Потерпілий ОСОБА_7 вказав, що шкода йому відшкодована, претензій до обвинуваченого не має, щодо міри покарання послався на розсуд суду, однак на суворому покаранні не наполягав, оскільки вважає, що реальне позбавлення волі обвинуваченого є недоцільним.

Обсяг та порядок дослідження судом доказів

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. 
Судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, чи немає сумнівів у добровільності позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.
Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів та судових витрат.

Висновки суду щодо пред`явленого обвинувачення

Вина обвинуваченого ОСОБА_2 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, визнанням своєї вини.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.

Мотиви призначення покарання. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав повністю, відшкодував шкоду), особу обвинуваченого, а саме: раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, за місцем служби характеризується негативно.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття. 
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції, а саме: для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню кримінальних правопорушень. 
Разом з тим, враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, відсутність обтяжуючих обставин, відношення до скоєного, несення військової служби у лавах ЗСУ, в тому числі переведення до військової частини НОМЕР_4 , яка перебуває на лінії бойового зіткнення, відшкодування шкоди потерпілому, який при призначенні покарав вказав на своєму небажанні призначення обвинуваченому реальної міри покарання, відсутність тяжких наслідків, перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини, суд вважає за можливе відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

23.04.2026 ОСОБА_2 затримано і ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2026 відносно останнього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.06.2026 до 16.08.2026 включно, визначено заставу. 19.06.2026 ОСОБА_2 був звільнений з-під варти у зв`язку з внесенням застави.
Таким чином, на даний час він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, який необхідно залишити без змін до набрання вироком суду законної сили. 
На підставі статті 72 КК України ОСОБА_2 необхідно зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання, а саме: з 23.04.2026 по день звільнення з-під варти, а саме: до 19.06.2026, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Згідно з ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.
Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 року № 15 (у редакції постанови КМУ від 18.01.2012 року № 27), та змінами, що вносяться до вказаного порядку, внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу передбачений і порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених Кримінально - процесуальним кодексом України.
Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку.
Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що необхідно повернути заставодавцю ОСОБА_9 суму застави, внесену нею за ОСОБА_2 , відповідно до ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області № 362/4920/26 від 18.06.2026.

В порядку ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з 
обвинуваченого витрати, пов`язані із залученням експерта за проведення експертиз згідно висновків експертів № СЕ-19/111-26/25314-ІТ у сумі 3850,88 грн. та № СЕ-19/111-26/25311-ІТ у сумі 2888,16 грн., а разом: 6739,04 грн.

При вирішенні питання стосовно долі речових доказів судом застосовуються положення ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.
Судом встановлено, що на стадії досудового розслідування застосовувалися заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області № 381/2541/26 від 07.05.2026, яка підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 374, 381-382 КПК України, –

УХВАЛИВ :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі статті 72 КК України зарахувати  ОСОБА_2  у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 23.04.2026 до 19.06.2026(включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, або роботи; 
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України, нагляд за ОСОБА_2 здійснювати командиром військової частини НОМЕР_4 , у разі зміни місця служби - командиром військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби, нагляд за ОСОБА_2 покласти на уповноважений орган з питань пробації.
Іспитовий строк ОСОБА_2 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 22 липня 2026 року.

Запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_5 , розрахунковий рахунок НОМЕР_6 ) заставу, застосовану на підставі ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області № 362/4920/26 від 18.06.2026  у сумі 66560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн, яка була внесена ОСОБА_9 , згідно платіжної інструкції № N1EZE3563M від 19.06.2026 на рахунок № UA768201720355259001000018661, отримувач: Державна Казначейська Служба України в м. Києві, код отримувача (ЄДРПОУ: 26268119).

Стягнути з ОСОБА_2 витрати, пов`язані із залученням експертів у розмірі 6739 (шість тисяч сімсот тридцять дев`ять) грн 04 коп на користь держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області № 381/2541/26 від 07.05.2026.

Речові докази: 
- DVD-R диск марки «MyMedia» із відеозаписом з мобільного телефону марки «Apple», моделі «Iphone 13», на якому міститься зображення події, що мала місце за адресою: АДРЕСА_2 ; відеозаписи з наступними назвами: Clip – 0, Clip – 1, Clip – 2, Clip – 3, Clip – 4, Clip – 5, Clip – 6, які записані на оптичний носій інформації DVD+R диск, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження;
- автомобіль марки «Nissan», моделі «Patfinder» VIN номер НОМЕР_3 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: вул. Ломоносова, 36, м. Фастів Київської області, – повернути Благодійній організації «Міжнародний Благодійний фонд «АПОСТОЛА АНДРІЯ ПЕРВОЗВАННОГО» (03127, просп. Голосіївсткий, 120, офіс 4, м. Київ).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок суду, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя      ОСОБА_10