Справа № 758/19119/25 
Категорія 35 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 року  Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Блащук А.М.,
за участі секретаря судового засідання - Пащелопи Д.Р.,
представника позивача - Юрченка В.А.,
розглянувши в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Генератор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, -
ВСТАНОВИВ:
До Подільського районного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод «Генератор» із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території (управління багатоквартирним будинком), трьох відсотків річних та інфляційних втрат.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що експлуатаційне обслуговування та надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у багатоквартирному будинку (послуг з управління багатоквартирним будинком) за адресою АДРЕСА_1 , здійснює Відокремлений госпрозрахунковий підрозділ «Октава-Побут» Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Генератор». Місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується довідкою про зареєстрованих осіб. Станом на 31.08.2025 борг за послугу з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, згідно довідки розрахунку заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території складає 68425,24 грн. Крім цього, у зв`язку з порушенням відповідачами своїх обов`язків щодо своєчасної оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг, позивачем додатково до основної заборгованості стягується заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 66803,53 грн та три відсотка річних у розмірі 14443,07 грн. З огляду на викладене, а також в зв`язку із неналежним виконанням відповідачами зобов`язань по сплаті коштів за житлово-комунальні послуги, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідачів на користь позивача зазначену суму боргу в примусовому порядку, а також судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 грудня 2025 року, головуючим суддею у справі визначено Блащука А.М.
08 грудня 2025 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
18.02.2026 від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
12.03.2026 від позивача у справі на адресу суду надійшла відповідь на відзив.
25.03.2026 від позивача у справі на адресу суду надійшла заява про виправлення технічної помилки (описки) у прохальній частині позовної заяви у справі № 758/19119/25.
08.05.2026 від відповідача у справі до суду надійшло клопотання про повернення заяви представника позивача від 25.03.2026 про виправлення помилки (описки) у прохальній частині позовної заяви без розгляду.
01.06.2026 позивачем подано до суду заперечення на клопотання відповідача про повернення заяви від 25.03.2026 про виправлення технічної описки.
Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що в прохальній частині позовної заяви позивачем було допущено технічну помилку. 25.03.2026 позивачем подано до суду заяву про виправлення технічної помилки (описки) у прохальній частині позовної заяви у справі №758/19119/25. Зазначає, що подана заява не містить зміни предмету позову, а містить виправлення технічної помилки у прохальній частині позовної заяви.
Відповідач та його представник, будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих осіб у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , виданою ВГП Октава-Побут Заводу «Генератор» та відповіддю від 08.12.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру. Дата реєстрації ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 - 03.01.1992.
На підставі заяви ОСОБА_1 , у зв`язку із смертю її прадідуся ОСОБА_2 , було переведено особовий рахунок НОМЕР_1 по отриманню послуг, які надаються заявником за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом із протоколу Спільного рішення адміністрації та профкому державного підприємства заводу «Генератор» від 29.05.2014 № 19.
Експлуатаційне обслуговування та надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у багатоквартирному будинку (послуг з управління багатоквартирним будинком) за адресою: АДРЕСА_1 , здійснює Відокремлений госпрозрахунковий підрозділ «Октава-Побут» Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Генератор».
Відповідними розпорядчими актами було встановлено тарифи на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, за адресою АДРЕСА_1 .
Так, з 01.06.2010 тариф становив 3,74 грн за 1 кв. метр (відповідно до розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації від 12.04.2010 № 250, що також визначено розпорядженні ВГП «Октава-Побут» ДП Завод «Генератор» № 1.
3 01.07.2018 тариф почав становити 7,14 грн за 1 кв. метр (відповідно до розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації від 21.05.2018 № 844.
3 01.06.2023 і по сьогоднішній день тариф становить 10,10 за 1 кв. метр, який затверджений Розпорядженням директора ДІІ Завод «Генератор» від 23.05.2023 року № 12 який встановлений у відповідності до Порядку формування тарифів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869.
Станом на сьогоднішній день відповідач користується житлово-комунальними послугами, однак не здійснює оплату фактично наданих житлово-комунальних послуг.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Згідно з ч. 1 ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).
Відповідно до ст. ст. 1, 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком - це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).
Отже, позивач є відповідальною особою за обслуговування, утримання квартири АДРЕСА_3 .
Згідно з ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 21) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.
Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 №45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
За вимогами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
З матеріалів справи вбачається, що в резолютивній частині позову позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь позивача заборгованість за послуги з утримання будинку та споруд та прибудкової території по квартирі АДРЕСА_4 в сумі 80981,58 грн. (основна заборгованість), 17966,66 грн. (3% річних), 79192,41 грн. (інфляційних втрат).
У відповіді на відзив, позивач, апелюючи до доводів відповідача що «позовна заява не містить доказів на підтвердження заборгованості ОСОБА_1 за послуги з утримання будинку і споруд по квартирі АДРЕСА_5 в сумі 80981,58 грн (основна заборгованість), 17 966,96 грн (3%річних). 79192,41 (інфляційних втрат) зазначив, що у прохальній частині позовної заяви було допущено технічну помилку описку в частині зазначення номера квартири, вулиці та сум які необхідно стягнути із Відповідача.
Натомість, зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що дана позовна заява стосується стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової територій (управління багатоквартирним будинком) по квартирі АДРЕСА_3 в сумі 68 425,24 гри. (основна заборгованість), 14443,07 грн (3% річних), 66 803,53 гри (інфляційних втрат), а зазначення, лише у прохальній частині інформації, щодо заборгованості ОСОБА_1 за послуги з утримання будинку і споруд «по квартирі АДРЕСА_4 в сумі 80981,58 грн (основна заборгованість), 17 966,96 грн (3%річних). 79192,41 (інфляційних втрат)» замість вірного «по квартирі АДРЕСА_3 в сумі 68 425,24 грн. (основна заборгованість), 14 443,07 грн (3% річних), 66 803,53 грн (інфляційних втрат)» є наслідком технічної помилки (описки), в частині зазначення адреси та сум, які підлягають стягненню.
25.03.2026 стороною Позивача подано заяву про виправлення описки (технічної помилки) у прохальній частині позовної заяви та було наведено відповідну аргументацію та обґрунтування, і зазначено, що вважати вірною прохальну частину позовної заяви в наступній редакції:
«Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місцепроживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Генератор» (місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Новоконстянтинівська, 18, ідентифікаційний код юридичної особи: 14312453, р/р НОМЕР_3 в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 305299) заборгованість за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової територій (управління багатоквартирним будинком) по квартирі АДРЕСА_3 в сумі 68 425,24 грн. (основна заборгованість), 14 443,07 гри (3% річних), 66 803,53 грн (інфляційних втрат)»
Щодо стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних.
Додатково до основної заборгованості стягується заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних, розрахунок, яких додається.
Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до розрахунків заборгованості за житлово-комунальні послуги загальний розмір заборгованості відповідача перед ТОВ «Завод «Генератор», станом на 31.08.2025, становить 149671 грн 84 коп., яка складається з: 68425 грн 24 коп. - заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території (управління багатоквартирним будинком); 66803 грн 53 коп. - інфляційної складової боргу; 14443 грн 07коп. - 3% річних.
З відзиву на позовну заяву та доданих відповідачем клопотань вбачається, що вказані суми заборгованості відповідачем належним чином не спростовано, будь-яких змістовних заперечень стосовно наявності та розміру заборгованості, крім заяви відповідача про застосування строку позовної давності та помилково зазначеної адреси та суми боргу в резолютивній частині позову відповідачем суду не надано. 
Відтак, суд приходить до висновку про те, що стороною позивача належним чином обґрунтовано позовні вимоги та доведено наявний у відповідача розмір заборгованості.
В той же час, вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, що підлягає стягненню, а також розглядаючи заву відповідачів про застування строку позовної давності, суд зауважує наступне.
Згідно зі статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.
У частині першій статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України).
Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, №22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22.10.1996; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29.01.2013).
02.04.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положения» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211«Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12.03.2020 до 31.07.2020. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ, строк дії карантину закінчився з 01.07.2023.
Так як від 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину.
З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви позивачем долучено розгорнутий розрахунок заборгованості за надані послуги починаючі з вересня 2015 року.
Відповідно до наданого стороною позивача розрахунку, відповідач, у період, який вважає таким, що охоплюється строком позовної давності, здійснювала часткову оплату наданих послуг.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, від 05 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц, № 522/2201/15-ц та № 522/2110/15-ц, від 07 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12, від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18,від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц).
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).
Згідно статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18.07.2006).
Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунків заборгованості, наданих позивачем, а також судом перевірено правильність нарахування заборгованості.
З огляду на викладене, суд вважає, що обґрунтування позовних вимог доведено позивачем в повному обсязі та наявні підстави для стягнення із відповідача заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги, інфляційної складової та трьох відсотків річних, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних інструкцій №318 від 21.11.2025 та №282 від 24.09.2025 позивачем при зверненні з даним позовом до суду було сплачено судовий збір у загальному розмірі 3028 грн.
Із урахуванням наведеного, у зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Генератор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Генератор» - заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території (управління багатоквартирним будинком) у розмірі 68425 (шістдесят вісім тисяч чотириста двадцять п`ять) грн. 24 коп.; інфляційну складову у розмірі 66803 (шістдесят шість тисяч вісімсот три) грн. 53 коп.; 3% річних у розмірі 14443 (чотирнадцять тисяч чотириста сорок три) грн. 07 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Генератор» судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Повне найменування сторін по справі:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод «Генератор», код ЄДРПОУ 14312453, місцезнаходження: вул. Новокостянтинівська, буд. 18, м. Київ;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя          А.М.Блащук