Справа №592/9092/26 | Головуючий у суді 1-ї інстанції - Корольова
Номер провадження 33/816/1419/26 | Суддя-доповідач Басова В. І.
Категорія  130 КУпАП |

ПОСТАНОВА
Іменем України

10 вересня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Басова В.І., з участю захисника Моісєєнко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Суми апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Моісеєнко Василя Володимировича на постанову судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 13.07.2026, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 грн 60 коп,
в с т а н о в и л а:
Постановою судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 13.07.2026 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП за те, що він 22.05.2026 року о 08 год 32 хв в м.Суми по вул.Роменська, 116, керуючи транспортним засобом Ford д.н.з. НОМЕР_2 був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, стану транспортного засобу не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen д.н.з. НОМЕР_3 , чим завдав механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.2.3б, п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху.
Також, 22.05.2026 року о 08 год 32 хв. в м. Суми по вул. Роменська, 116, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ford д.н.з. НОМЕР_2 скоївши дорожньо-транспортну пригоду з транспортним засобом Volkswagen д.н.з. НОМЕР_3 , залишив місце пригоди та покинув свій автомобіль по вул. Роменська, 100 А, чим порушив вимоги п.2.10а Правил дорожнього руху.
Крім того, 22.05.2026 року о 08 год 32 хв. в м.Суми по вул.Роменська, 100 А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за згодою ОСОБА_1 за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6820, проба позитивна 2,40 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник Моісеєнко В. В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою та просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення у діях його підзахисного.
В обґрунтовування апеляційних вимог посилається на те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, суд неповно з`ясував обставини справи, не надав належної оцінки доказам та дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам.
Зазначає, що ОСОБА_1 не визнає вини та заперечує, що 22.05.2026 року керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, вчинив ДТП або залишив місце ДТП.
На момент спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 знаходився біля будинку за адресою: м. Суми, вул. Роменська, 100А. Поліцейські не зупиняли його під час керування транспортним засобом, а відеозаписи не містять належної та безперервної фіксації факту керування автомобілем саме ОСОБА_1 .
Таким чином, відсутні належні докази того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем у момент ДТП та перебував за кермом у стані алкогольного сп`яніння.
У матеріалах справи наявний акт огляду, в якому зазначено, що ОСОБА_1 з результатом огляду «НЕ ЗГОДЕН». Однак після незгоди з результатом Драгера поліцейські не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у закладі охорони здоров`я, не доставили його до медичного закладу та не склали і не вручили відповідного направлення. Отже, процедура огляду була проведена з істотним порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735.
Крім того, матеріали справи містять суперечливі відомості: у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 нібито погодився з результатом Драгера, тоді як в акті огляду зазначено протилежне - «НЕ ЗГОДЕН».
У матеріалах справи міститься результат Alcotest Drager 6820 - 2,40 проміле.
Разом з тим відеозапис, підтверджує, що під час проведення огляду виникали проблеми з роздрукуванням результатів, поліцейський декілька разів намагався роздрукувати корінець, а отримані роздруківки знищував. Корінець із результатом, який міститься у матеріалах справи, з`явився пізніше, а його підпис ОСОБА_1 заперечує. За таких обставин достовірність та належність зазначеного результату не була належним чином перевірена судом першої інстанції.
Суд першої інстанції послався на відеозаписи, однак не надав їм повної та всебічної оцінки. Відеозаписи не фіксують належним чином: факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом; момент зупинки транспортного засобу; безперервність подій від моменту керування до проведення огляду; належне роз`яснення прав; належну пропозицію пройти огляд у закладі охорони здоров`я після незгоди з результатом Драгера. Крім того, у протоколах відеозапис зазначений загально, без належної конкретизації технічного засобу та обставин його отримання, що також потребувало оцінки судом.
Під час складання протоколів йому належним чином не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.
У протоколах та інших матеріалах справи містяться розбіжності щодо часу, місця події та обставин її вчинення. Зокрема, у протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначено, що подія мала місце о 08:32 за адресою вул. Роменська, 100А, тоді як у протоколі за ст. 124 КУпАП зазначено інше місце - вул. Роменська, 118, а у протоколі за ст. 122-4 КУпАП - вул. Роменська, 116.
Також суперечать один одному відомості щодо згоди ОСОБА_1 з результатом Драгера.
Суд першої інстанції не усунув суперечності між доказами, не допитав поліцейського ОСОБА_2 , не надав належної оцінки запереченням ОСОБА_1 та відеозаписам у їх сукупності.
Зазначає, що суд першої інстанції стягнув із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665,60 грн. Разом з тим ОСОБА_1 є особою з інвалідністю II групи, що підтверджується відповідним посвідченням, копія якого додається до апеляційної скарги.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп звільняються від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях.
Отже, судовий збір з ОСОБА_1 стягнуто безпідставно.
В судовому засіданні захисник Моісеєнко В. В. апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених у ній. Просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення у діях його підзахисного.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах поданих доводів, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її скасування.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.
Відповідно до п.2.3 б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
Згідно п.12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до п.13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно п.2.10 а ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Частина 1 статті 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, (далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.
Як убачається з матеріалів справи, постановою Ковпаківського районного суду м.Суми від 13.07.2026 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст.124, ст.122-4 КУпАП, а саме за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, дорожніх споруд чи іншого майна; залишення місця пригоди та у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, і застосовано до нього адміністративне стягнення, з урахуванням статті 36 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належних і допустимих доказах, яким суд надав оцінку відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.
Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 672420 від 22.05.2026, у якому зафіксовано, що 22.02.2026 о 08-32 в м.Суми по вул.Роменська, 116, водій керуючи транспортним засобом Ford д.н.з. НОМЕР_2 був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, стану транспортного засобу не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen д.н.з. НОМЕР_3 , чим завдав механічних пошкоджень з матеріальними збитками;
- схемою місця ДТП, яка сталася 22 травня 2026 року в м.Суми по вул.Роменська, 100А із зазначенням місця розташування транспортних засобів, а також перелік отриманих автомобілями механічних пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 672434 від 22.05.2026, у якому зафіксовано, що 22.05.2026 року о 08 год 32 хв. в м.Суми по вул.Роменська, 116, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Ford д.н.з. НОМЕР_2 здійснивши ДТП по вул. Роменська, 116 з транспортним засобом Volkswagen д.н.з. НОМЕР_3 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої причетний та покинув свій транспортний засіб по вул.Роменська, 100 А;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 672364 від 22.05.2026, у якому зафіксовано, що 22.05.2026 року о 08 год 32 хв. в м.Суми по вул.Роменська, 100А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford д.н.з. НОМЕР_2 та вчинив зіткнення з ТЗ Volkswagen д.н.з. НОМЕР_3 у стані алкогольного сп`яніння., огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов на місці за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820, проба позитивна 2,40 проміле, водій з результатом згоден;
- тестом №2358 спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, результат тесту 2,40 проміле;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд був проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини роту, різке почервоніння обличчя, за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820. З результатами не згоден;
- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 22.05.2026, з яких слідує, що 22.05.2026 близько 08:30, рухаючись на авто Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_3 «Лаврушка» сірого кольору в м.Суми, не надавши перевагу в русі, її авто зазнало пошкодження в задню частину від авто зеленого кольору Nissan, після скоєння ДТП водій крайнього авто почав втікати за адресою вул. Гайовий проїзд 100. Потім вийшов з авто та попрямував в невідомому напрямку;
- відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, переглянутими і апеляційним судом, з яких убачається, що під час прибуття працівників поліції на місце події було встановлено, що на місці перебувають припарковані автомобілі Ford, державний номерний знак НОМЕР_2 , який має механічні пошкодження передньої лівої частини, та автомобіль Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_3 , на якому наявний напис «Лаврушка». Поблизу зазначених транспортних засобів перебували працівники поліції, потерпіла ОСОБА_3 , дружина ОСОБА_1 та декілька цивільних осіб. Дружина ОСОБА_1 повідомила працівникам поліції, що її чоловік вийшов із місця події для того, щоб забрати телефон, який залишив у транспортному засобі, та зазначила, що завдані збитки будуть компенсовані. Після цього вона покликала свого чоловіка та, побачивши його на відстані, попросила підійти до автомобіля. ОСОБА_1 підійшов до автомобіля. На запитання працівника поліції до потерпілої ОСОБА_3 щодо того, чи саме ця особа керувала транспортним засобом, потерпіла підтвердила, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 . На запитання працівника поліції про обставини події ОСОБА_1 відповів, що «ударив». На запитання, чому після дорожньо-транспортної пригоди залишив місце її вчинення, відповів: «Так получилось». Працівник поліції зазначив, що така поведінка могла бути зумовлена стресовою ситуацією, на що ОСОБА_1 погодився. На запитання, чи вперше він потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, ОСОБА_1 відповів ствердно. Працівник поліції запропонував ОСОБА_1 надати документи для перевірки. Під час спілкування на запитання щодо вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 повідомив, що алкоголь вживав. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу. На зазначену пропозицію ОСОБА_1 погодився. Перед проведенням огляду працівник поліції продемонстрував ОСОБА_1 новий герметично запакований одноразовий мундштук, установив його до спеціального технічного засобу «Drager», після чого провів контрольний забір повітря та повідомив про готовність приладу до проведення огляду. ОСОБА_1 здійснив видих у мундштук відповідно до інструкції із застосування приладу до моменту подачі ним звукового сигналу. За результатами огляду спеціальним технічним засобом «Drager» було зафіксовано концентрацію алкоголю у видихуваному повітрі на рівні 2,40 проміле. Із результатом проведеного огляду ОСОБА_1 погодився. Зауважень щодо справності спеціального технічного засобу, порядку проведення огляду або достовірності отриманого результату не висловлював. Вимоги щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я не заявляв. Разом із тим у подальшому ОСОБА_1 зазначив, що автомобіль Volkswagen із написом «Лаврушка» бачить уперше та дорожньо-транспортної пригоди з ним не вчиняв, а, за його словами, здійснив наїзд на дерево. На запитання працівника поліції, на яке саме дерево він здійснив наїзд, ОСОБА_1 відповів, що не пам`ятає. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що за результатами встановлених обставин щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 відповів: «Не проблема». Потерпіла ОСОБА_3 показала працівникам поліції механічні пошкодження свого автомобіля та пояснила обставини їх виникнення. Працівниками поліції було складено схему місця дорожньо-транспортної пригоди. У подальшому ОСОБА_1 зазначив, що дорожньо-транспортної пригоди не вчиняв, а здійснив наїзд на стовп. Також повідомив, що має контузію та інвалідність ІІ групи, у зв`язку з чим, за його словами, не пам`ятає обставин події. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його процесуальні права та обов`язки, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, повідомили про правові наслідки вчинення адміністративних правопорушень, а також поінформували про місце, дату та час розгляду справи Ковпаківським районним судом м. Суми. За результатами встановлених обставин працівниками поліції щодо ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Від отримання копій складених протоколів ОСОБА_1 відмовився.
Відеозапис із нагрудної камери інспектора поліції, який значиться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення, і у відповідності до положень ст.251 КУпАП є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, не містить ознак монтажу чи інших недоліків, з нього достатньо повно убачаються детальні обставини вчинення ОСОБА_1 даних адміністративних правопорушень, що цілком підставно було ураховано суддею першої інстанції при розгляді справи.
Доводи апелянта про те, що працівники поліції не зупиняли ОСОБА_1 безпосередньо під час керування транспортним засобом, а тому факт керування не доведений, апеляційний суд вважає безпідставними.
Сам по собі факт того, що працівники поліції не спостерігали момент руху транспортного засобу та не здійснювали його зупинку безпосередньо під час керування, не свідчить про відсутність доказів керування транспортним засобом конкретною особою.
Як убачається з відеозапису, після прибуття працівників поліції на місце події поблизу пошкоджених транспортних засобів перебувала потерпіла ОСОБА_3 , працівники поліції, дружина ОСОБА_1 та інші особи. Дружина ОСОБА_1 повідомила, що її чоловік відійшов від місця події, а після її звернення ОСОБА_1 підійшов до автомобіля.
При цьому на запитання працівника поліції потерпіла ОСОБА_3 безпосередньо вказала на ОСОБА_1 як на особу, яка перебувала за кермом транспортного засобу.
Більше того, під час спілкування з працівниками поліції сам ОСОБА_1 фактично повідомляв обставини, пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою, зокрема на запитання про те, що сталося, відповів «ударив», а на запитання, чому залишив місце ДТП - «так получилось».
Надалі його пояснення стали суперечливими: він зазначав, що автомобіль Volkswagen із написом «Лаврушка» бачить уперше, що ДТП не вчиняв, а здійснив наїзд на дерево, а згодом - на стовп. Водночас на запитання, на яке саме дерево здійснив наїзд, повідомив, що не пам`ятає.
Зазначені пояснення апелянта правильно оцінені судом першої інстанції критично, оскільки вони суперечать як показанням потерпілої, так і первинним висловлюванням самого ОСОБА_1 , зафіксованим на відеозаписі.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом до моменту ДТП, ґрунтується не на припущеннях, а на сукупності доказів.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про недопустимість результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Як убачається з відеозапису, після встановлення особи ОСОБА_1 та з`ясування обставин події працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager». На зазначену пропозицію ОСОБА_1 погодився.
Перед проведенням огляду працівник поліції продемонстрував новий герметично запакований одноразовий мундштук, установив його до спеціального технічного засобу, після чого провів контрольний забір повітря та повідомив про готовність приладу до проведення огляду.
ОСОБА_1 здійснив видих у мундштук відповідно до інструкції до моменту звукового сигналу приладу.
За результатами огляду спеціальним технічним засобом «Drager» було зафіксовано результат 2,40 проміле.
При цьому з відеозапису видно, що ОСОБА_1 після проведення огляду безпосередньо спілкувався з працівниками поліції, не заявляв про необхідність проведення огляду в закладі охорони здоров`я та не висловлював заперечень щодо самого факту проведення огляду.
Посилання апелянта на те, що в акті огляду зазначено «НЕ ЗГОДЕН», тоді як в інших матеріалах справи зазначено про його згоду з результатом огляду, не спростовує встановленого факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Вказана розбіжність підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, насамперед із безпосереднім відеозаписом проведення огляду та поведінки ОСОБА_1 після його проведення.
При цьому апеляційний суд бере до уваги, що відповідно до зафіксованих на відеозаписі обставин ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці, виконав вимогу щодо проходження тесту, отримав результат та не заявив працівникам поліції вимоги про проведення огляду в закладі охорони здоров`я.
Отже, твердження апелянта про те, що після проведення огляду він вимагав медичного огляду, матеріалами справи не підтверджується.
Доводи апелянта про те, що роздруківка результату огляду була отримана пізніше, а її підпис він заперечує, також не дають підстав для висновку про недостовірність результату огляду.
Значення для встановлення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння має не лише паперовий носій результату, а сукупність доказів, у тому числі відеозапис проведення огляду, відомості про застосування спеціального технічного засобу, акт огляду та інші матеріали справи.
Із відеозапису чітко встановлено саму процедуру проведення огляду, послідовність дій працівника поліції та ОСОБА_1 , а також отримання приладом результату.
Та обставина, що під час друкування результату виникали технічні труднощі та працівник поліції повторно здійснював спроби друку, не свідчить про те, що результат тестування був змінений, сфальсифікований або отриманий у спосіб, не передбачений законом.
Апеляційним судом не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про втручання в роботу приладу, використання іншого результату або невідповідність зафіксованого на відеозаписі результату даним, що містяться у матеріалах справи.
Доводи апелянта щодо різного зазначення адреси у протоколах за ч. 1 ст. 130, ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП також не свідчать про недоведеність вини.
Зазначені розбіжності у визначенні номера будинку на одній і тій самій вулиці не спростовують факту події та не свідчать про існування іншої дорожньо-транспортної пригоди.
Місце події встановлюється з урахуванням усієї сукупності матеріалів справи, зокрема схеми місця ДТП, розташування транспортних засобів, характеру їх пошкоджень, пояснень потерпілої та відеозапису.
За таких обставин наведені апелянтом розбіжності не мають такого характеру, який перешкоджав би встановленню фактичних обставин події або свідчив про неможливість ідентифікації місця ДТП.
Посилання апелянта на те, що йому не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, спростовуються матеріалами справи та відеозаписом.
Як убачається з відеозапису, працівники поліції повідомляли ОСОБА_1 про характер виявлених правопорушень, правові наслідки та подальший порядок розгляду справи.
Крім того, ОСОБА_1 було повідомлено про складення щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення, а також про місце, дату та час розгляду справи судом.
Відсутність у матеріалах справи підтвердження, що кожне положення ст. 268 КУпАП було дослівно озвучене, не є безумовною підставою для скасування постанови, якщо з матеріалів справи вбачається, що особа була фактично повідомлена про свої права та мала можливість ними скористатися.
При цьому ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надавати пояснення, заперечення, ставити питання, заявляти клопотання та висловлювати свою позицію щодо встановлених обставин.
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не допитав працівника поліції ОСОБА_2 , не свідчить про неповноту судового розгляду.
Суд оцінює докази у їх сукупності, а обов`язковість допиту кожного працівника поліції, який оформляв матеріали справи, законом не передбачена.
У даному випадку обставини проведення огляду, спілкування з ОСОБА_1 та його поведінка безпосередньо зафіксовані на відеозаписі, який був досліджений судом першої інстанції.
Саме тому відсутність допиту працівника поліції за наведених обставин не свідчить про порушення права ОСОБА_1 на захист або неповноту з`ясування обставин справи.
Щодо залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, підтверджується показаннями потерпілої, обставинами, зафіксованими на відеозаписі, а також поведінкою самого ОСОБА_1 після події.
Зокрема, під час спілкування з працівниками поліції на запитання про причину залишення місця ДТП він відповів: «Так получилось», що в контексті поставленого запитання свідчить про обізнаність із фактом залишення місця події.
Подальша зміна ним своїх пояснень та заперечення факту ДТП обґрунтовано оцінені судом першої інстанції критично.
При цьому апеляційний суд враховує, що залишення місця дорожньо-транспортної пригоди не потребує обов`язкового встановлення факту втечі особи чи її тривалого перебування поза місцем події; юридичне значення має встановлення факту залишення водієм місця ДТП всупереч передбаченим законом обов`язкам.
Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП
Матеріалами справи підтверджується факт дорожньо-транспортної пригоди, наявність механічних пошкоджень автомобіля Ford SG0249F, а також обставини, за яких вони були заподіяні.
Потерпіла ОСОБА_3 безпосередньо вказала на ОСОБА_1 як на водія транспортного засобу, який керував автомобілем у момент ДТП, а характер пошкоджень транспортного засобу зафіксований працівниками поліції.
Відповідні обставини також підтверджуються складеною працівниками поліції схемою місця ДТП та відеозаписом.
Посилання ОСОБА_1 на те, що він здійснив наїзд на дерево або стовп, не спростовують факту його участі в події, а навпаки свідчать про наявність у нього власної версії механізму дорожньо-транспортної пригоди.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів та заперечення обставин, встановлених судом першої інстанції, однак не містять переконливих даних, які б спростовували висновки суду.
Наявність окремих неточностей у процесуальних документах або розбіжностей щодо формулювання окремих обставин не може автоматично призводити до скасування постанови, якщо такі неточності не вплинули на можливість встановити подію адміністративного правопорушення, особу правопорушника та його винуватість.
За результатами апеляційного перегляду таких істотних порушень норм матеріального чи процесуального права судом першої інстанції не встановлено.
Враховуючи такі обставини, апеляційний суд вважає, що постанова Ковпаківського районного суду м.Суми від 13.07.2026 ухвалена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, є законною й обґрунтованою, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП апеляційним судом не встановлені.
Інші доводи апеляційної скарги є формальними та не спростовують висновків суду першої інстанції, який повно, всебічно та об`єктивно дослідив матеріали справи й обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, які полягали у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів; залишення місця пригоди та у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а під час апеляційного перегляду обставин, за яких дана справа підлягала б закриттю, про що просить захисник ОСОБА_1 встановлено не було. 
Невизнання своєї вини у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд має право залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, або скасувати постанову повністю чи частково та ухвалити нову постанову, змінити її чи закрити провадження у справі.
Оцінивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вказана справа була розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно, об`єктивно, з наданням належної правової оцінки зібраним у справі доказам, а висновок щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови. 
Водночас, доводи апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення з ОСОБА_1 судового збору є обґрунтованими.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп звільняються від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях.
Як убачається з матеріалів справи, під час розгляду справи судом першої інстанції відомості та документи, які підтверджували б статус ОСОБА_1 як особи з інвалідністю II групи, були відсутні. Разом з апеляційною скаргою захисником подано копію посвідчення серії НОМЕР_4 від 13.03.2025, яка підтверджує наявність у ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю II групи.
За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення питання про судовий збір шляхом виключення з її резолютивної частини посилання на стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 665 грн 60 коп.
Керуючись статтями 294, 295 КпАП України,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника Моісеєнко Василя Володимировича подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.07.2026 задовольнити частково.
Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.07.2026 змінити, виключивши з її резолютивної частини посилання про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя | Басова В. І.