Справа 226/1531/24
Провадження № 2/932/102/25

ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 57
веб-сайт: https://bs.dp.court.gov.ua
телефон приймальні судді 099 520 65 95

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 червня 2026 року         м. Дніпро 

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі 
головуючого судді Ярощук О.В.
за участю секретаря судового засідання Фещенко К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпро за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЦЕНТРАЛЬ» про стягнення заборгованості по розрахунковим виплатам та середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні– 

установив:

короткий опис справи
ОСОБА_1 (далі Позивач) в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» про стягнення заборгованості по розрахунковим виплатам та середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні. 
В обґрунтування вимог вказав, що з 02.04.2024 року до 06.05.2024 року він працював на ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ». 
06 травня 2024 року подав заяву про звільнення за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, в якій просив підприємство здійснити з ним повний розрахунок при звільненні. 
Наказом № 79к від 06.05.2024 року його було звільнено з роботи за ст.38 КЗпП у зв`язку з переходом на пенсію.
Однак, при звільненні у порушення вимог трудового законодавства Відповідач своєчасно не провів зі мною повного розрахунку по заробітній платі за час роботи та не виплатив вихідної допомоги при звільненні чим порушив ст. 47 КзПП України щодо повного розрахунку у день звільнення.
31 травня 2024 року Позивач отримав від Відповідача грошові кошти у розмірі 6 330, 72 грн як заробітну плату за квітень 2024 року.
Зазначив, що перебував у трудових відносинах до 06.05.2024 включно.
Також, зазначив, що відповідно до п. 12.15 Галузевої угоди по тарифах, трудовим та соціальним гарантіям між Урядом України і галузевими профспілками працівників вугільної промисловості від 03.03.2001 року, працівнику, що має право на пенсію за віком, при першому його звільненні з підприємства сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи у галузі і середнього заробітку, але не менше, зокрема для чоловіків при стажі роботи в галузі понад 20 років, трьох середньомісячних заробітків.
Прохав стягнути заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні, одноразову допомогу при звільнені у зв`язку із правом на пенсію за віком та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день винесення судом рішення із 07.05.2024 року без урахуванням суми податків й інших обов`язкових платежів. 
Стягнути із Відповідача судові витрати у розмірі 1211,20 грн.
процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Димитровського міського суду Донецької області 24.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачем надано 08.07.2024 відзив на позовну заяву, прохав відмовити у задоволенні позовних вимог, позовні вимоги визнав необґрунтованими /а.с.30-32/.
Разом із відзивом на позовну заяву Відповідачем надані інформація про розмір заборгованості із заробітної плати перед позивачем та розмір середньоденного заробітку на момент звільнення.
Позивачем надано відповідь на відзив /а.с.54-56/.
Відповідачем 16.07.2024 надано заперечення на відповідь на відзив /а.с.41звр -42/.
13 січня 2025 року справу до свого провадження прийнято суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська /а.с.66/.
Позивачем та представником ОСОБА_2 подано заяву про розгляд справи за їх відсутності /а.с.75,97/.
Відповідачем надані 29.12.2025 додаткові пояснення по справі /а.с.85-88/.
Ухвалою суду 20.02.2026 задоволено клопотання представника Відповідача про надання дозволу на участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції /а.с.96,106/.
04 травня 2026 року Відповідач повідомив суд про відсутність колективного договору та прохав розглядати цивільну справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів.
Враховуючи, необхідність дотримання розумність строків, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних документів, без фіксації судового засідання.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України).
Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, тобто датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 25.06.2026, є дата складення повного судового рішення 19.08.2026.
Позиції сторін
Відповідач у відзиві, не заперечує факту трудових відносин між ним та Позивачем, зазначає, що позивач був звільнений із роботи 06.05.2024 згідно із ст.38 КЗпП України у зв`язку із виходом на пенсію. 
Представник відповідача вказує на те, що Позивач згідно із його заявою від 01.04.2024 та на підставі наказу від 01.04.2024 № 66-к був прийнятий до ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» 02.04.2024 на посаду «гірник підземний» дільниці УПР-1 із випробувальним терміном із тривалістю робочого тижня 30 годин. 
На підставі заяви Позивача від 06.05.2024 та згідно з наказом від 06.05.2024 № 70-к його було звільнено 06.05.2024 у зв`язку із виходом на пенсію. 
Отже, Позивач перебував у трудових відносинах із Відповідачем 35 (тридцять п`ять) календарних днів, із них Позивач із 29.04.2024 по 03.05.2024 (5 календарних днів) перебував на лікарняному. 
04 травня 2024 Позивач вийшов на роботу у третю зміну. 05.05.2024 у нього був вихідний день, а 06.05.2024 прийшовши на роботу подав заяву про звільнення через особу, відповідальну за приймання кореспонденції і залишив територію Товариства. Фактично 06.05.2024 Позивач не працював, що підтверджується витягом із табелю використання робочого часу за травень 2024 року), вимоги про розрахунок не надавав до дати його звернення із позовом. 
Заробітну плату за квітень 2024 року у розмірі 6 330,72 грн Позивачу було виплачено 31.05.2024 шляхом перерахування на його картку, що підтверджується платіжною інструкцією № 961 від 31.05.2024. 
Після надходження 24.06.2024 до електронного кабінету ЄСІТС відповідача ухвали Димитровського міського суду Донецької області від 24 червня 2024 року у справі № 226/1531/24 про відкриття провадження у справі та позову Позивача, про стягнення несплачених сум при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, Відповідачем було перераховано Позивачу заробітну плату за травень 2024 року у розмірі 3 247,76 грн шляхом перерахування на його картку, що підтверджується платіжною інструкцією № 1089 від 24.06.2024, що в свою чергу свідчить про проведення повного розрахунку із звільненим працівником. 
Зважаючи на те, що Позивач у день звільнення не працював і вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України, до подачі позову, не пред`являв, то відповідно до висновку, викладеному у Постанові Верхового Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі № 682/3060/16-ц відповідальність роботодавця на підставі статті 117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. 
Отже враховуючи те, що ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» виплачено заробітну плату, до пред`явлення позову та в день коли стало відомо про пред`явлення позову, підстави для її стягнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відсутні. 
Щодо позовних вимог про стягнення одноразової допомоги при звільненні, у зв`язку з правом на пенсію за віком відповідно до п. 12.15 Галузевої угоди по тарифам, трудовим та соціальним гарантіям між Урядом України і галузевими профспілками працівників вугільної промисловості від 03.07.2001 року (з доповненнями та змінами), то Відповідач зазначив, що в силу положень ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» обов`язок дотримання норм та гарантій галузевих (міжгалузевих) угод поширюється лише на роботодавців, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. 
Отже якщо роботодавець приєднався до дії галузевої (міжгалузевої) угоди, то її гарантії поширюються на всіх працівників підприємства. Разом з тим ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» до Галузевої угоди по тарифам, трудовим та соціальним гарантіям між Урядом України і галузевими профспілками працівників вугільної промисловості від 03.07.2001 не приєднувалось, а отже її положення на працівників Товариства не поширюються. 
За таких обставин підстав для стягнення одноразової допомоги при звільненні у зв`язку з правом на пенсію за віком відповідно до п. 12.15 Галузевої угоди по тарифам, трудовим та соціальним гарантіям між Урядом України і галузевими профспілками працівників вугільної промисловості від 03.07.2001, відсутні.
Також вказав, що одноразова допомога при звільнені із підстав виходу на пенсію не передбачена вимогами КЗпП України.
Окрім того, Відповідач має загальний стаж у вугільній промисловості 10 років, 
Окрім того, Відповідач зазначив, що відповідно до ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ, роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або іншої непереборної сили. Відповідач розташований у м. Покровськ Донецької області, а тому ці обставини є загальновідомими і не потребують окремого доказування. 
Відповідач зазначив, що передній розрахунок судових витрат на правничу допомогу, які планує понести Відповідач складає 30000 грн.
Позивач надав відповідь на відзив. Заперечував щодо відшкодування судових витрат на правничу допомогу у розмірі 30000грн. Наполягав на тому, що Відповідач є стороною Угоди.
Відповідач у запереченні на відзив на позовну заяву зазначив, що не здійснює видобування вугілля, а тому не є стороною Угоди. 
релевантне законодавство
Статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Виплата працівникові середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні є формою матеріальної відповідальності роботодавця, яка виникає у випадку вчинення ним порушення норм трудового законодавства. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця.
У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу (частина п`ята статті 235 КЗпП України).
Відповідно до частин першої та другої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.
Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, отже строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до висновку, викладеному у Постанові Верхового Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі № 682/3060/16-ц звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України (якщо така вимога раніше не пред`являлась). У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі статті 117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати. 
Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за статтею 117 КЗпП України настає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, передбачені у статті 116 КЗпП України. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця.
обставини встановлені судом та висновки суду
Судом встановлено, що Позивач 02.04.2024 прийнятий гірником на ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» та 06.05.2024 звільнений за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за власним бажанням, що підтверджується записами у трудовій книжці /а.с.18 звр стр/. 
Отже, 06.05.2024 Позивач не працював. Доказів того, що він пред`являв вимогу про розрахунок із ним до подачі позовної заяви до суду, Позивачем не надано. 
Відповідно до довідки №27/06-2 від 27.06.2024, станом на 27.06.2024 заборгованість Відповідача із виплати заробітної плати перед Позивачем за період із 02.04.2024 по 06.05.2024 відсутня /а.с.33, звр/.
Відповідно до довідки №27/06-1 від 27.06.2024, середньоденна заробітна плата Позивача за період із 02.04.2024 по 06.05.2024 складає 372 грн 09 коп /а.с.34/.
Згідно із розрахунковим листом за квітень 2024 та травень 2024 борг підприємства на кінець звітного місяця складав 6300,72 грн та 3247,76 грн відповідно /а.с.35, звр/.
Платіжною інструкцією № 961 від 31.05.2024 Відповідачем перераховано Позивачу 6300,72 грн заробітної плати за квітень та Платіжною інструкцією № 1089 від 24.06.2024 Відповідачем перераховано Позивачу 3247,76 грн заробітної плати за травень /а.с 36/.
Суд зазначає, що, визначаючись із розміром середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні Позивача, суд вважає, що спірним періодом є час з моменту проведення судом попереднього судового засідання до фактичної виплати заробітної плати. 
Як встановлено, судове засідання призначене на 16.07.2024 року /а.с.27 звр стр/, у той час як виплати із заробітної плати були проведені 31.05.2024 (за квітень), та 24.06.2024 (за червень). 
Тобто, Відповідач у день винесення ухвали про відкриття провадження 24.06.2024 провів остаточний розрахунок із Позивачем, а отже, будучи обізнаним про наявність спору між ним та Позивачем, одразу виконав вимоги, як передбачено статтею 116 КЗпП України.
А тому Суд виснує, що Відповідачем не було допущено затримки розрахунку при звільненні Позивача.
Що стосується вимог Позивача про стягнення одноразової допомоги при звільнені у зв`язку із звільненням на пенсію, то у судовому засіданні встановлено, що ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» не є стороною п. 12.15 Галузевої угоди по тарифах, трудовим та соціальним гарантіям між Урядом України і галузевими профспілками працівників вугільної промисловості від 03.03.2001 року.
Так, відповідно до листа Міністерства Енергетики України, ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» не входить до переліків державних підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління Міненерго України, господарських товариств, щодо яких Міненерго України, здійснює функції із управління корпоративними правами держави. Міністерство енергетики України не володіє інформацією щодо членства ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ» у Всеукраїнському об`єднанні організацій роботодавців «Федерація роботодавців паливно-енергетичного комплексу України», а також щодо належності працівників зазначеного товариства до Профспілки працівників вугільної промисловості України та Незалежної профспілки гірників України, які є сторонами соціального діалогу та уклали Галузеву угоду між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 (зі змінами) /а.с. 143-145/.
Отже, суд доходить висновку, що права Позивача не порушені, оскільки він у день звільнення не працював, вимоги про розрахунок не пред`являв, Відповідачем розрахунок проведено у перший день, коли він дізнався про позовні вимоги, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Судові витрати
У силу приписів ст. 141 ЦПК України, судові витрати, які поніс Позивач останньому не відшкодовуються.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу Відповідачу.
Відповідно до заяви про стягнення понесених судових витрат, адвокатом Дремлюк Є.В. зазначено про намір стягнути із Позивача понесені Відповідачем судові витрати у розмірі 30000 грн. У зв`язку із чим, питання про стягнення із Позивача судових витрат, які понесені Відповідачем буде вирішено у разі подання Відповідачем заяви про ухвалення відповідного додаткового рішення. 
Керуючись стст. 77, 78, 80,81, 89, 141, 273 ЦПК України, Суд – 

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЦЕНТРАЛЬ», відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники по справі:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: ТОВ «УКРЦЕНТРАЛЬ», ЄДРПОУ 36167480, Донецька область, м. Покровськ, Шахтарський м-н, буд. 23.
Повний текст рішення ухвалено 19.08.2026 року.

Суддя Оксана ЯРОЩУК