ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2026	 	Справа № 904/1776/26	
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайт Крафт», м. Київ 
До: Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», м. Кривийй Ріг 
Про: стягнення 642 808,74грн. 
Суддя Васильєв О.Ю.
Без участі представників сторін
СУТЬ СПОРУ:
ТОВ «Лайт Крафт» (позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до КПТМ «Криворіжтепломережа» (відповідач) про стягнення 642 808,74грн. (в т.ч. : 610 164,40 грн. - основного боргу, 21 539,46 грн. - інфляційних втрат, 11 104,88грн - 3% річних) заборгованості за договором про закупівлю товару №289-25 від 12.06.25 р. 
Ухвалою суду від 06.04.26р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.
КПТМ «Криворіжтепломережа» (відповідач) у відзиві на позов підтвердив факт виконання позивачем договірних зобов`язань у повному обсязі та визнав заборгованість за договором закупівлі товару №289-25 від 12.06.25р. у розмірі 610 164,40грн. Також просить суд врахувати контррозрахунок 3% річних, згідно якого їх розмір становить 32 346,99грн. Заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату (можливої) правової (правничої) допомоги на 99%.
ТОВ «Лайт Крафт» (позивач) просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 33 250,00грн.
Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -
ВСТАНОВИВ:
12.06.25р. між КПТМ «Криворіжтепломережа» (покупець) та ТОВ «Лайт Крафт» (постачальник) укладено договір №289-25 закупівлі товару, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити: матеріали для ремонту та підключення електрообладнання (код ДК 021:2015-44320000-9-Кабелі та супутня продукція) (п. 1.1). Найменування, асортимент, кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру визначена сторонами у специфікації (Додаток №1 до договору), яка є його невід?ємною частиною (п. 1.2). Ціна цього договору становить 720164,40грн., у тому числі ПДВ: 120027,40грн. (п. 3.1). Покупець проводить оплату протягом 30-ти календарних днів за фактично поставлений товар у відповідності до виставлених рахунків шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок постачальника після підписання відповідної накладної. Наявність заборгованості за попередньо поставлений товар не є підставою для відмови у наступних поставках згідно заявок покупця. (п. 4.1). Розрахунки проводяться у безготівковій формі, шляхом перерахунку коштів на рахунок постачальника, вказаний у розділі 14 цього договору. (п. 4.2). Строк поставки товару: протягом 10 календарних дні з дня надання заявки покупцем. (п. 5.2). Товар постачається на центральний склад покупця разом з документами, що стосуються товару та підлягають передаванню разом із товаром. До таких документів нанежать: рахунок, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, сертифікат якості, паспорт. (п. 5.4). Датою поставки товару є дата підписання сторонами видаткової накладної. (п. 5.5). Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплатити за поставлений товар. (п. 6.1.1). Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печатками і діє до 31.12.25р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 11.1).
Відповідно до Специфікації №1 до договору та на підставі заявок відповідача №1781/01 від 26.06.25 р. та № 1919/01 від 14.07.25р. позивач поставив відповідачу обумовлений договором товар на загальну суму 720 164,40грн., що підтверджується видатковими накладними №4467 від 08.07.2025р. та № 4835 від 23.07.25р.та не заперечується відповідачем.
Фактична поставка товару за видатковою накладною №4467 на суму 164 582,40грн. була здійснена 08.07.2025р., строк оплати по ній сплинув 06.08.2025р. За видатковою накладною № 4835 на суму 555 582,00грн. поставка була здійснена 23.07.25р., строк оплати по ній сплинув 22.08.25р. 
Відповідач частково оплатив за товар , отриманий по видатковій накладній №4467 від 08.07.25р. , в загальній в сумі 110 000 грн. 
20.11.25р. позивач надіслав на адресу відповідача лист з вимогою сплатити заборгованість за отриманий товар. Даний лист був отриманий відповідачем 10.12.25р., але залишився без відповіді та задоволення. 
12.01.26р. позивач надіслав на адресу відповідача вимогу №3 щодо погашення заборгованості в сумі 610 164,40 грн., яка була отримана останнім 16.01.26р.
Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар становить: 555 583,00 грн. - по видатковій накладній №4835 від 23.07.25р. 54 582,40 грн. - по видатковій накладній №4467 від 08.07.25р. Всього основний борг становить 610 164,40 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.
Згідно з ч. 1 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи та приписи чинного законодавства України, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 610 164,40грн підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних - у розмірі 11 104,88 грн. та інфляційні втрати - у розмірі 21 539,46 грн.
Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що вказаний розрахунок зроблено вірно, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних - у розмірі 11 104,88 грн. та інфляційних втрат - у розмірі 21 539,46 грн. підлягають задоволенню.
Згідно з частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частина перша статті 130 цього Кодексу передбачає, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (стаття 4 Закону України «Про судовий збір»).
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року становить 3328,00грн.
Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті (в тому числі позовної заяви), в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Цей позов був сформований в системі «Електронний суд», тому наявні підстави для застосування положень частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 (зі змінами та доповненнями) при розрахунку суми судового збору. Належний розмір судового збору становить 7 713,70 грн. (642 808,74 х 1,5% х0,8 = 9 642,13 грн. ).
Позивач, звертаючись з позовними вимогами через систему «Електронний суд» на суму 642 808,74грн, сплатив судовий збір у розмірі 9 642,14 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №667 від 31.03.26р.
Отже, сплата судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, має наслідком повернення платнику з державного бюджету судового збору в сумі 1 928,44 грн.
Разом з цим, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, позивачу відповідно до частини першої статті 130 ГПК України підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір у сумі 3 856,85 грн. (7 713,70 х 50% = 3 856,85грн).
Таким чином, інші 50% судового збору в сумі 3 856,85 грн. покладаються на відповідача.
Враховуючи викладене, судовий збір у розмірі 5 785,29 грн. (1928,44 грн. - надмірно сплачений судовий збір + 3856,85грн - 50 відсотків судового збору) підлягає поверненню позивачу із Державного бюджету України.
У складі судових витрат позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 33 250,00грн. 
В обґрунтування суми понесення витрат на правову допомогу у розмірі 33 250,00грн., позивачем подано до матеріалів справи договір №19/03 від 19.03.26р. про надання правничої допомоги, укладений між ТОВ «Лайт Крафт» з Адвокатським бюро «Катерини Кіндрась». Відповідно до п. 1.1. цього договору клієнт доручає, а бюро, зобов`язується надати професійну правничу допомогу в суді першої інстанції щодо примусового стягнення з КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованості за договором закупівлі товару №289-25 від 12.06.25р. Вартість професійної правничої допомоги в суді першої інстанції складає 33 250,00гр, що підлягає сплаті в якості 100% попередньої оплати на рахунок бюро (п.3.1).
Згідно акту надання професійної правничої допомоги від 29.04.26 р. бюро було надано клієнту наступна професійна правнича допомога: вивчення первісних документів (договір, видаткові накладні, рахунки, платіжні інструкції, вимоги) на предмет примусового стягнення заборгованості з КПТМ «Криворіжтепломережа»; консультування Клієнта щодо підстав та способу стягнення заборгованості в судовому порядку; складання розрахунку суми позову; підготовка позовної заяви; визначення та інформування Клієнта про розмір судового збору та реквізити його сплати; надіслання позовної заяви із доданими документами до суду та відповідачу через електронний суд; вивчення відзиву на позов; підготовка та подання відповіді (заперечення) на відзив до суду та відповідачу через електронний суд. Всього вартість правничої допомоги склала 33 250грн. і була сплачена , що підтверджується платіжною інструкцією №613 від 24.03.26р.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
За змістом ч. 5 ст. 129 ГПК України відсутність клопотання учасника справи про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не звільняє суд від необхідності при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховувати:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.20р. у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подані позивачем до суду в межах передбаченого законом строку.
Оскільки справа, що розглядалася, не є складною з правової точки зору, її розгляд здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження, відповідач визнав позов , враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на адвокатську допомогу до суми 5 000,00 грн., яка на переконання суду є співмірною із часом, необхідним для виконання відповідних робіт/послуг.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.73, 74, 79, 86, 232, 233, 236, 237, 238 ГПК України; господарський суд , -
ВИРІШИВ:
1.Позовні вимоги задовольнити.
2.Стягнути з відповідача – Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (50000, м. Кривий Ріг, пров. Квітки Цісик, 9; код ЄДРПОУ 03342184) на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайт Крафт» (02094, м. Київ, вул. Віскозна, 17, корпус 93-А; код ЄДРПОУ 39622148): 610 164,40грн. – основної заборгованості, 21 539,46грн. - інфляційних витрат, 11 104,88грн - 3% річних, 5 000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу та 3 856,85грн. – витрат на сплату судового збору.
Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.
3. Повернути позивачу – Товариству з обмеженою відповідальністю «Лайт Крафт» (02094, м. Київ, вул. Віскозна, 17, корпус 93-А; код ЄДРПОУ 39622148) із Державного бюджету України : 1 928,44 грн. - надмірно сплаченого судового збору та 3856,85грн. - 50 % судового збору, перерахованого згідно з платіжною інструкцією №667 від 31.03.26р., яка міститься в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України рішення складено та підписано без його проголошення 15.07.26р.
Відповідно до вимог ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.