Справа № 367/1334/24
Провадження №2-а/367/73/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

05 серпня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді Горбачової Ю.В.,
озглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Матвійчук Д.В., до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Матвійчук Д.В., до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
В обґрунтування позову зазначено, що 11.01.2024 року громадянин ОСОБА_1 був доставлений до НПУ, на підставі подання попередньо його в розшук. 
11.01.2024 року інструктором відділення обліку мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 ст. сержантом ОСОБА_2 складено протокол № 76 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В протоколі зазначається, що ОСОБА_1 відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки (мобілізаційне розпорядження, повістках керівників ТЦК та СП). Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 2 Правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487 під час дії особливого періоду. Громадянин ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 до 11.01.2024 року (повістка в двері від 11.09.2023 року), тим самим вчинив адміністративне правопорушення визначне ч. 2 ст. 210 КУпАП.
Звертає увагу, що даний протокол складено без участі свідків. Відповідно до інформації зазначеної в протоколі № 76 від 11.01.2024 року про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП розгляд справи мав відбутися 22.01.2024 року о 10:00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак, лише 29.01.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_3 винесено постанову № 76/р-24 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП.
В обґрунтування постанови зазначено, що ОСОБА_1 не поновлював свої військово-облікові дані в період з 02.10.2018 року по теперішній час (момент складення протоколу), додаткове медичне обстеження в 2020 році згідно військово-облікового документа (тимчасове посвідчення) не проходив, чим порушив вимоги ч. 10 ст. 1, ч. 11 ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 2, 8 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Додаток № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, під час дії особливого періоду.
Представник позивача вказану постанову вважає незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.
Звертає увагу, що відповідно до даних, що містяться в тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 31.07.2018 року ОСОБА_1 , рядовий солдат за військовою спеціальністю 901074 А, категорії 2, не придатний до військової служби м/ч, обмежено придатний в/ч та починаючи з 02.10.2018 року перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відтак, ОСОБА_4 закон не порушував та перебував на обліку з 2018 року.
Вважає, що факт затримання та доставки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 є незаконним та необґрунтованим. Адже співробітниками НПУ та ІНФОРМАЦІЯ_4 не повідомлено на підставі чого останнього було оголошено в розшук та чи були надані відповідні документи для затримання та приводу, що тим самим є порушенням та незаконністю дій.
Персональну повістку позивачу представники відповідача особисто не вручили. Доказів про належність вручення повістки не надано. Даних про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 на іншу дату і час матеріали справи не містять.
Щодо твердження про те, що ОСОБА_1 мав звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_4 для поновлення даних відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487 зазначає, що Правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних, які діяли до 05.01.2023 року не містили вимоги про звірку персональних даних в обліковими даними ТЦК та СП не рідше одного разу на 5 років.
Враховуючи викладене, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 76/р-24 від 29.01.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником Л.Викочю відносно ОСОБА_1 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП.
13 лютого 2024 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області за адміністративним позовом відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
13.03.2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог, виходячи з наступного. Громадянин ОСОБА_1 останній раз проходив ВЛК в 2018 році, тобто в його діях встановлений склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210 КУпАП, а саме ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу». В тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_2 в пункті 9 вказано, що громадянин ОСОБА_1 підлягав повторному медичному пересвідченню 04.10.2020 року, яке не було пройдено. У зв`язку з наведеним, просить суд відмовити в задоволення позову.
У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача, адвоката Матвійчука Д.В.до суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
У судове засідання представник  ІНФОРМАЦІЯ_6 також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлено належним чином, причини неявки суд не повідомлено, своїм правом на подання відзиву відповідач скористався.
Відповідно до п. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін за наявними доказами у справі.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 29 січня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 полковником ОСОБА_3 розглянуто протокол у справі про адміністративне правопорушення № 76 від 11 січня 2024 року, складений щодо гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за результатами чого винесено Постанову № 76/р-24 від 29 січня 2024 року про накладення адміністративного стягнення, якою гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що гр. ОСОБА_1 не поновлював свої військово-облікові дані в період з 02.10.2018 року по теперішній час, додаткове медичне обстеження в 2020 році згідно військово-облікового документа (тимчасове посвідчення) не проходив, чим порушив вимоги ч. 10 ст. 1, ч. 11 ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 2, 8 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Додаток № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, під час дії особливого періоду.
З висновками оскаржуваної постанови позивач не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що не був належним чином повідомлений про необхідність явки до ТЦК та СП для проходження медичного обстеження, а також те, що Правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних, які діяли до 05.01.2023 року, не містили вимоги про звірку персональних даних в обліковими даними ТЦК та СП не рідше одного разу на 5 років.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з винесенням постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.
Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.
24.02.2022 року відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який продовжувався відповідними Указами Президента України та триває на момент розгляду справи.
Зі змісту ст. 283 КУпАП слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених посадовою особою доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.
Ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. 
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Диспозицією ч. 2 ст. 210 КУпАП (у редакції від 14.10.2023 року) передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, а саме: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.
Вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює порядок та правила військового обліку.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у редакції від 12.10.2023 року) громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у редакції від 12.10.2023 року) призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.
Положеннями п. 2, п. 8 ч. 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (у редакції від 30.12.2022 року) визначено, шо призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів; особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Суд звертає увагу, що згідно Додатку 11 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (у редакції від 30.12.2022 року) та до набрання чинності Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, належним підтвердження вручення повістки була розписка про її вручення за особистим підписом громадянина.
Поряд з цим, жодних доказів належного повідомлення позивача про необхідність явки за викликом ТЦК та СП на відповідну дату та час для проходження медичного огляду, як і відомостей про те, що персональні дані позивача змінювалися, матеріали справи не містять.
Отже, встановлена законом певна процедура, щодо притягнення до адміністративної відповідальності особи та доведення в її діях складу правопорушення, в якому вона обвинувачується, в цій справі дотримана не була.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, а отже і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.
На підставі викладеного, суд вважає обставини, на які посилається позивач доведеними, а позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 210, 213, 235, 247, 268, 287, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 5, 6, 72-77, 80, 139, 229, 242-246, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Матвійчук Д.В., до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.
Скасувати Постанову № 76/р-24 від 29 січня 2024 року про накладення адміністративного стягнення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 полковником ОСОБА_3 , якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.
Закрити відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_6 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя:        Ю. В. Горбачова