КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: № 33/824/2745/2026
Справа № 754/19131/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Ящук Т.І., за участю секретаря судового засідання Слив`юк С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Халупка Вячеслава Михайловича на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 15 квітня 2026 року
про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
встановив:

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 15 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою суду, 04 листопада 2025 року о 01 год. 36 хв. м. Київ, по вул. Братиславська, 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проведено у лікаря-нарколога КНП «КМКЛ 10 Соціотерапія», висновок щодо результату медичного огляду № 005643, чим порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Халупко В.М. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за пунктом 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не забезпечив скаржнику належного доступу до матеріалів справи, не надав можливості отримати та дослідити додаткові докази, не розглянув належним чином подані клопотання, розглянув справу за відсутності особи та її захисника, зокрема, визнав належним повідомлення апелянта через «Viber» та дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.
Крім цього, суд першої інстанції неповно дослідив обставини, оскільки не з`ясував, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи є підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме, чи були дотримані всі процесуальні вимоги при проведенні медичного огляду, чи є медичний висновок належним і допустимим доказом, чи існують будь-які суперечності між доказами, чи підтверджують вони факт керування транспортним засобом.
Також скаржник посилається на те, шо суд не надав жодної оцінки поясненням сторони захисту, в яких порушувалося питання про витребування додаткових доказів і перевірки обставин проведення медичного огляду, залишив поза увагою заяву захисту щодо отримання документів медичного огляду, що могло істотно вплинути на оцінку доказів у справі.
Сторона захисту зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення та висновок медичного огляду № 005643, що були покладені в основу оскаржуваної постанови, є неналежними і недопустимими доказами з огляду на недотримання процедури їх отримання, а суд фактично визнав особу винною на підставі неперевірених та потенційно недопустимих доказів, а також порушив процедуру оцінки доказів та принципи змагальності і презумпції невинуватості.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Халупко В.М. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити з викладених у ній підстав.
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Халупка В.М., дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Наведені вимоги закону судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам і нормам матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що 04 листопада 2025 року поліцейським Управління патрульної поліції в місті Києві лейтенантом поліції Барановим А.Ю. складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 502759, згідно з яким 04 листопада 2025 року о 01 год. 36 хв. м. Київ, вул. Братиславська, 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проведено у лікаря-нарколога КНП «КМКЛ 10 Соціотерапія», висновок щодо результату медичного огляду № 005643, чим порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).
ОСОБА_1 ознайомився з протоколом про адміністративне правопорушення та зі суттю обвинувачення, а також його повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться у приміщенні Деснянського районного суду міста Києва, ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень. Зазначені обставини підтверджуються наявним у протоколі про адміністративне правопорушення підписом ОСОБА_1 (а.с. 2).
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що ОСОБА_1 не зміг пройти зазначений огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням пристрою «Drager Alcotest 6820» (а.с. 6).
Згідно з висновком Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 10» від 04.11.2025, огляд ОСОБА_1 проведено у приміщенні зазначеного закладу охорони здоров`я 04 листопада 2025 року о 03:06 год. лікарем ОСОБА_2 , за результатами огляду виявлено вміст алкогольного сп`яніння 1,47 проміле (а.с. 5).
Рапортом від 07.11.2025 поліцейський Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції А. Баранов доповів начальнику Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції, що під час патрулювання Деснянського району, 04 листопада 2025 року було складено адміністративний протокол ЕПР1 № 502759 на громадянина ОСОБА_1 , у графі до «протоколу додаються» було вказано про направлення до лікаря-нарколога, яке у нього залишилося (а.с. 10).
З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проти результатів огляду не заперечував, незгоду з результатами огляду не висловлював, докази протиправного характеру дій поліцейських при фіксації події адміністративного правопорушення - не надав (03:12:10 - 03:34:00 год. на відеозаписі «502759-1»).
Надалі, ОСОБА_1 був поінформований працівниками про суть правопорушення, про місце розгляду справи, роз`яснено його процесуальні права, зокрема, право на ознайомлення з матеріалами справи, правом користуватися професійною правничою допомогою, надавати пояснення та ін. (03:48:15 год. - 03:51:27 год. на відеозаписі «502759-2»).
Крім цього, під час процедури огляду права ОСОБА_1 не порушувались, лікар після завершення огляду ознайомив ОСОБА_1 з результатами огляду, а отже ОСОБА_1 був обізнаний з результатами огляду.
Встановивши вищенаведені обставини, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно з підпунктом «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
Відповідно до ч. 2-3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно з п.п. 2, 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, для кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити факт відмови від огляду на стан сп`яніння або факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння.
Дійшовши висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини, вважаючи доведеною його вину на підставі висновку закладу охорони здоров`я, згідно з яким за результатами медичного огляду ОСОБА_1 було встановлено, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, 1,47 проміле, а також наявним у матеріалах справи відеозаписом, на підставі якого можливо встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Таким чином, постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, оскільки встановивши вищенаведені фактичні обставини, суд першої інстанції застосував норми матеріального права, що підлягали застосуванню.

Доводи апеляційної скарги про незабезпечення місцевим судом ОСОБА_1 доступу до матеріалів справи, що вплинуло на його процесуальні права, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що вперше суд повідомив ОСОБА_1 про судове засідання на 08.01.2026 о 10:00 год. шляхом направлення повістки за допомогою застосунку «Viber» за номером НОМЕР_2 (а.с. 15).
Саме цей номер ОСОБА_1 надав працівникам поліції під час процесу фіксації адміністративного правопорушення (а.с. 2).
Надалі, ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції з трьома заявами: від 20.11.2025 про видачу копії відеозапису (а.с. 17), від 20.11.2025 про відкладення розгляду справи (а.с. 18) і від 20.11.2025 про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 19). В останній заяві апелянт зазначив, що 20 листопада 2025 року він «ознайомився з матеріалами справи за допомогою власних технічних засобів» (а.с. 19).
Крім цього, суд в оскаржуваній постанові правильно вказав на те, що ОСОБА_1 був повідомлений про те, що справа про адміністративне правопорушення розглядатиметься Деснянським районним судом міста Києва, а тому за належної обачності він мав безперешкодний доступ до матеріалів справи з можливістю їх фіксації.
Також про судові засідання належним чином був повідомлений захисник ОСОБА_1 - Халупко В.М., який брав участь в судовому засіданні.
Доводи апелянта про неповне з`ясування фактичних обставин апеляційний суд оцінює критично, оскільки зазначені доводи носять формальний характер: апелянт не конкретизував в апеляційній скарзі, які саме докази суд не оцінив або невмотивовано відхилив; які саме обставини суд не врахував; в чому саме полягає неналежність, недопустимість та (або) недостовірність медичного висновку.
Також суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про ненадання місцевим судом жодної оцінки поясненням сторони захисту, в яких порушувалося питання про витребування додаткових доказів і перевірки обставин проведення медичного огляду, а також, що суд залишив поза увагою заяву захисту щодо отримання документів медичного огляду, що могло істотно вплинути на оцінку доказів у справі, оскільки апелянт не конкретизував, яким саме чином це могло вплинути.
З наявної у матеріалах справи заяви Халупка В.М. вбачається, що 28 січня 2026 року захисник звертався до суду першої інстанції із заявою, в якій повідомив, що «під час ознайомлення з матеріалами справи виникла необхідність отримати додаткову інформацію та документи від КНП «Київська міська клінічна лікарня №10», про що ним було направлено 19.01.2026 адвокатський запит, що долучається до цієї заяви та квитанції про відправку» (а.с 42).
Разом з тим, у прохальній частині заяві захисник просив долучити до матеріалів справи адвокатський запит до КНП «Київська міська клінічна лікарня №10», Квитанції про підтвердження відправки та відкласти розгляд справи для отримання відповіді (а.с. 42 зворот).
Таким чином, із заявою про витребування доказів захисник не звертався, а лише повідомив суд, що 26 січня 2026 року він звертався до медичної установи з адвокатським запитом, в якому просив надати медичну документацію. За таких обставин доводи апеляційної скарги в цій частині суд відхиляє.
Доводи захисника також полягають у тому, що висновок про результати медичного огляду є недійсним з огляду на порушення процедури огляду - в разі позитивного результату тесту проводиться лабораторний аналіз біоматеріалу, тоді як біоматеріал у ОСОБА_1 не відбирали та дослідження не проводили.
Проте доводи захисника, що висновок про результати медичного огляду на стан сп`яніння було складено з порушенням вимог Інструкції, апеляційний суд відхиляє, виходячи з наступного.
Згідно з п. 8 розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735, огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень) на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження - газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі та газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрїї на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи.
Таким чином, враховуючи, що огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 було проведено в закладі охорони здоров`я із застосуванням спеціального технічного засобу ( а не тесту), яким було визначено концентрацію алкоголю (1,47 проміле), то підстав для відібрання біоматеріалу та проведення лабораторного дослідження для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі, як передбачено п. 8 розділу ІІІ Інструкції, у даному випадку відсутні.
Отже, доводи апеляційної скарги про взяття судом за основу медичного висновку не дають підстав для скасування законного й обґрунтованого по суті судового рішення і не спростовують висновків місцевого суду.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не вбачається.
Обґрунтованих доводів, які стали би безумовними підставами для закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Суд першої інстанції повно, об`єктивно та всебічно установив фактичні обставини, правильно застосував норми матеріального права з дотриманням норм процесуального права, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, постанову місцевого суду - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Халупка Вячеслава Михайловича - залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 15 квітня 2026 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Ящук Т.І.