Справа № 212/8951/26 
2/212/6149/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання – Машошиної Ю.О., розглянувши за відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства “Суха Балка” про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків,-
В С Т А Н О В И В:
В червні 2026 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до Приватного акціонерного товариства “Суха Балка” (далі – ПрАТ “Суха Балка”), в обґрунтування якого вказав, що він з 21 грудня 1999 року по 16 липня 2003 року та з 06 вересня 2011 року та з 26 липня 2016 року виконував роботу відповідно до трудового договору у шкідливих умовах праці за спеціальностями підземний гірничий майстер та підземний кріпильник на шахті “Ювілейна”. У зв`язку з нещасним випадком на підприємстві та виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я його 26 липня 2016 року було звільнено з роботи. 22 березня 2016 року на ПрАТ “Суха Балка” стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого позивач отримав сполучену травму: закриту травму грудної клітини: забій грудної клітини, закрита травма живота: забій здавлення передньої черевної стінкк, позачеревна та передпузирна гематоми, перелом поперекового відростку хребця L5 ліворуч, закритий перелом лонної та сідничної кісток праворуч, перелом крижа праворуч, обширні крововиливи поперекової ділянки, гематома правого стегна, забійна рана правого стена, шок 1 ст., що підтверджується Актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. 22 березня 2016 року позивачу у зв`язку з травмуванням була проведена операція: ПХО рани бедра, лапороцентез, дренування брюшної порожнини і було направлено до експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи для проведення оцінювання його повсякденного функціонування. Позивачу в черговий раз з 01 липня 2025 року була встановлена 3 група інвалідності та 35 % втрати професійної працездатності, внаслідок нещасного випадку на виробництві, у результаті якого, у 38 років було порушений його звичайний спосіб життя. У зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я його було звільнено з роботи, тобто, у працездатному віці, враховуючи його травму, він вже не може працювати. Більш того, у працездатному віці, враховуючи травму він не може виконувати навіть домашню роботу. Моральна шкода йому заподіяна у результаті втрати частини здоров`я. Він зазнав фізичному болю та страждань, кожного дня він терпить стійкий помірний больовий синдром, м`язово-тонічний синдром на фоні після травматичного ОХЗ хребта, виражений біль в попереку з іррадіацією в ноги, яка посилюється під час ходьби або навантаження, судоми в м`язах ніг. Після отримання травми на виробництві, він постійно відчуваю свою обмеженість як у спілкуванні з оточуючими людьми, так і обмеженість у можливості продовжувати активний спосіб життя. Передумовою для поліпшення стану здоров`я є постійне санаторно-курортне та медикаментозне лікування, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Все вищевказане спричинило втрату повноцінного (якісного) життя у віці 38 років, що також безперечно призвело та надалі призводить до завдання моральної шкоди і страждань. Вважає, що підприємство не створило безпечних умов праці і тому просить стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду, розмір якої позивач оцінює у 311292 грн.
Ухвалою суду від 15 червня 2026 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що робота на гірничодобувному підприємстві обумовлена наявністю шкідливих виробничих факторів, усунути які неможливо з об`єктивних причин, порядок та вимоги щодо роботи в шкідливих умовах регламентовані законодавчо і компенсуються пільгами. При укладенні з ПрАТ “Суха Балка” трудового договору, позивача було ознайомлено з умовами праці, наявністю на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовам відповідно до чинного законодавства, при цьому позивач свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. Тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці збільшує ризик професійного захворювання, і це залежить від самого працівника, оскільки лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. Також ПрАТ “Суха Балка” надавало позивачу встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 тощо. Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технології виробництва не порушував. Більше того, на ПрАТ “Суха Балка” відповідно до вимог законодавства, повсякчас застосовуються заходи щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки. Так, у розділі 10 акту про нещасний випадок зазначено про осіб, котрі допустили порушення вимог законодавства з охорони праці, зокрема сам ОСОБА_1 . Надана позивачем довідка МСЕК про встановлення ступеня втрати професійної працездатності, котра надана при огляді, не містить відомостей стосовно перенесення позивачем моральних страждань. Посилання позивача на душевні страждання та переживання не підтверджуються жодними належними доказами, наприклад, висновком експерта в галузі психології. Позивач втратив працездатність частково, тому здатність до самообслуговування він має, не потребує стороннього догляду чи допомоги, що вказує на те, що професійні захворювання не призвели до тяжких наслідків для позивача, котрі змінили його життя та тягли за собою немайнові втрати. Крім того, моральна шкода у зазначеній позивачем сумі у 311292 грн. не доведена, є необґрунтованою, завищеною та такою, що не відповідає принципам розумності та справедливості. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та покласти на позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивач протягом тривалого періоду працював на підприємстві відповідача, а саме: з 21 грудня 1999 року по 16 липня 2003 року на посаді підземного гірничого майстра з повним робочим днем у підземних умовах на шахті “Ювілейна” АТ “Суха Балка” та з 06 вересня 2011 року та з 26 липня 2016 року – підземним кріпильником з повним робочим днем у підземних умовах шахти “Ювілейна” ПАТ “Суха Балка”. 26 липня 2016 року звільнений за станом здоров`я, що перешкоджає роботі на підставі п.2 ст.40 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки позивача.
22 березня 2016 року з позивачем на підприємстві відповідача стався нещасний випадок, що підтверджується Актом № 10 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1 від 12 квітня 2016 року.
Пунктом 6 Акту Н-1 зазначені обставини за яких стався нещасний випадок, зокрема 22 березня 2016 року о 18.20 год. локомотив рухався південно польовим штреком, штовхаючи перед собою шість зчеплених між собою вагонеток. Но позначці 46 осі відбулось зіткнення рухомого складу з составом, який у цей час вимушено припинив рух та був розчеплений для усунення нештатної ситуації (для вивільнення профілю СВП з рейкового шляху). В.о. гірничого майстра ОСОБА_2 металевим профілем притиснуло до вагон-полка та відкинуло на водовідливну канавку, після чого йому надали допомогу.
Пунктом 9 Акту Н-1 зазначений діагноз згідно з листком непрацездатності: сполучена травма: закрита травма грудної клітини: забій грудної клітини, закрита травма живота: забій, здавлення передньої черевної стінки, позачеревна та передпузирна гематоми, перелом поперекового відростку хребця L5 зліва, закритий перелом лонної та сідничної кісток праворуч, перелом крижа праворуч, обширні крововиливи поперекової ділянки, гематома правого стегна, забійна рана правого стегна, шок І ст.
Пунктом 10 Акту Н-1 визначено осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а саме: машиніст електровозу дільниці № 41 - ОСОБА_3 , оператор УВТ - ОСОБА_4 , машиніст дільниці № 26 – ОСОБА_5 , гірничий майстер дільниці № 26 – ОСОБА_6 , начальник дільниці № 26 – Поліщук С.І., а також в.о. гірничого майстра дільниці № 41 – ОСОБА_1 . 
З Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 231/25/2985/В (№ рішення 231/25/2985//Р від 12 серпня 2025 року), вбачається, що згідно скарг, анамнезу захворювань, даних об`єктичного огляду, лабораторних та інструментальних методів обстежень, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності на 3 роки з 01 липня 2025 року та 35 % втрати працездатності (трудове каліцтво згідно акту Н-1 від 22 березня 2016 року). Дата повторного оцінювання 01 липня 2028 року.
У зв`язку з отриманим трудовим каліцтвом позивач звертався до закладу медичного лікування, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 160301.
Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. 
Статтею 173 КЗпП України закріплено, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Згідно частин 1, 3 статті 13 Закону України “Про охорону праці”, роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом і йому заподіяно моральну шкоду, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.
Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.
Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.
Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.
Як вбачається з акту про нещасний випадок за формою Н-1, ОСОБА_1 допустив порушення вимог законодавства про охорону праці, зокрема, послабив контроль за виконанням робітниками дільниці технологічних процесів, правил роботи з машинами, механізмами та устаткуванням, чим порушив п.п.2.5, 2.7, 2.20 “Посадової інструкції гірничого майстра дільниці № 41 щодо кріплення та ремонтно-відновлювальних робіт у гірничих виробках шахт”, затвердженої Генеральним директором ПАТ “ЄВРАЗ СУХА БАЛКА” 16 жовтня 2015 року.
При цьому, відповідно до ч.2 ст.1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи, що у настанні нещасного випадку встановлена також і вина самого потерпілого ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, враховуючи ступінь його вини.
Частиною третьою статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, суд враховує відсоток втрати позивачем професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість та невідворотність вимушених змін і вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 210 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.
Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 311292 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.
Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем, не відшкодовуються.
За результатами розгляду справи, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 2100 грн., оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від його сплати.
Керуючись ст.ст.153, 2371 КЗпП України, Законом України “Про охорону праці”, ст.ст.3, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства “Суха Балка” про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків – задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства “Суха Балка” на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 210 000 (двісті десять тисяч) гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства “Суха Балка” на користь держави судовий збір в розмірі 2100 (дві тисячі сто) гривень.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Приватне акціонерне товариство “Суха Балка”, код ЄДРПОУ 00191329, місцезнаходження юридичної особи: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, буд. 5.
Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів.
Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 13 липня 2026 року.

Суддя: М.Д. Власенко