ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Львів
19 серпня 2026 року | справа № 380/11760/26

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кондратюк Ю.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, –
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – відповідач), у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 05.01.2026 р. № 133850021938 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області зарахувати до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1981 по 30.10.1982 (призов на військову службу був 31.10.1982 року) та подальший період навчання з 25.10.1984 року (звільнення з військової служби відбулося 24.10.1984 року) по 07.06.1985 року, період проходження строкової військової служби з 31.10.1982 по 24.10.1984, період виплати допомоги по безробіттю з 15.01.2003р. по 11.10.2003р., періоди трудової діяльності в Чеській Республіці тривалістю 20 років 09 місяців 9 днів та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням зазначених періодів роботи, навчання та строкової військової служби відповідно до Закону №1058 починаючи з 31.12.2025.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою за призначенням пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте відповідачем прийнято Рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу. Вважає дії відповідача неправомірними, оскільки у позивача наявний відповідний страховий стаж для призначення пенсії за віком. Тому, просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою судді від 15.06.2026 відкрито спрощене позовне провадження.
Відповідач відзиву на позов у встановлений строк не подав. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).
З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує. 
Відповідно до Свідоцтва про зміну імені Серії НОМЕР_1 від 07.01.2025 ОСОБА_2 змінив ім`я, про що 10.05.2002 складено відповідний актовий запис №46. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені - ОСОБА_1 .
Трудова книжка ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) серії НОМЕР_2 від 19.06.1985, містить зокрема такі записи про роботу позивача:
- з 01.09.1981 по 07.06.1985 – навчався в Республіканській школі метердотелей і офіціантів в м. Київ, що підтверджується свідоцтвом № 154787;
- 31.10.1982 по 24.10.1984 – служба в радянській армії;
Також відповідно Військового квитка НОМЕР_3 позивач з 31.10.1982 по 24.10.1984 проходив військову службу.
- 15.01.2003 – розпочато виплату допомоги з безробіття;
- 11.10.2003 – припинена виплата допомоги з безробіття.
Відповідно до п. 4.1 Формуляру CZ/UA 205 про підтвердження страхового стажу загальна тривалість страхового стажу в чеській системі пенсійного забезпечення, зокрема періоди якій зараховуються для обчислення виплати становить 20 років 279 днів.
31.12.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
За результатами розгляду за принципом екстериторіальності заяви та наданих позивачем документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення №133850021938 від 05.01.2026 про відмову у призначенні пенсії.
Рішення вмотивоване тим, у позивача відсутній необхідний страховий стаж, передбачений частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до вказаного рішення страховий стаж заявника 26 років 11 місяців 6 днів, в тому числі за кордоном Чехія: 10 років 9 місяців 0 днів та в Україні – 16 років 2 місяці 6 днів.
За доданими документами до загального страхового стажу заявника/ці не зараховано:
- період виплати допомоги по безробіттю з 15.01.2003р. по 11.10.2003р. згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 19.06.1985р., оскільки відсутній номер наказу про припинення виплати по безробіттю, також запис про припинення виплати не завірено підписом відповідальної особи та печаткою відповідної організації, що з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29 липня 1993р. № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993р. за № 110;
- період навчання з 01.09.1981р. по 05.06.1985р. згідно з свідоцтвом № 154787 від 07.06.1985р., оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби строкової. Отже період навчання потребує уточнюючої довідки щодо періодів навчання та форми навчання.
Не погоджуючись з наведеним позивач звернувся до суду з цим позовом.
Змістом спірних правовідносин є не зарахування періодів роботи позивача, що призвело до прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії за віком.
До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).
Частиною 1 ст. 9 Закону №1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Стаття 4 Закону №1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 ст. 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Згідно із ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Правила ведення трудових книжок найманих працівників деталізовані нормами постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» (далі – Постанова №301), Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі – Порядок №637), Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (далі – Інструкція №58).
Так, за приписами п. 1.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Аналогічна норма міститься у п. 4 Постанови №301.
Пунктом 1.2 Інструкції №58 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.
Відповідно до п.п. 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Крім цього, відповідно до п. 2.4. Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення – у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки, в тому числі внесення до неї записів є підприємство роботодавець.
Щодо позовних вимог в частині зарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби з 31.10.1982 по 24.10.1984, суд звертає увагу на таке.
Як встановлено судом, трудова книжка Трудова книжка ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) серії НОМЕР_2 від 19.06.1985, містить зокрема такі записи про його роботу:
- 31.10.1982 по 24.10.1984 – служба в радянській армії;
Також відповідно Військового квитка НОМЕР_3 позивач з 31.10.1982 по 24.10.1984 проходив військову службу.
Водночас суд звертає увагу, що позивачем не наведено доводів чи доказів того, що період проходження військової служби не враховано до страхового стажу позивача. До того ж, у спірному рішенні відсутні покликання на те, що вказаний період не врахований до страхового стажу позивача. Тому, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають як передчасні, оскільки судом не встановлено порушення прав позивача в цій частині.
Щодо покликань відповідача у спірному рішенні, що не зараховано період навчання з 01.09.1981 по 05.06.1985 згідно з свідоцтвом № НОМЕР_4 від 07.06.1985, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби строкової, то період навчання потребує уточнюючої довідки щодо періодів навчання та форми навчання, суд звертає увагу на таке.
Суд зауважує, що проходження військової служби в рядах радянської армії з 31.10.1982 по 24.10.1984, не може бути підставою для неврахування всього періоду навчання з 01.09.1981 по 05.06.1985.
Положеннями Закону №1058-ІV передбачено, що підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд зауважує, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Відповідний правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14989/15-а (адміністративне провадження №К/9901/11030/18).
Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому, її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.
Суд зазначає, що законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.
Суд критично оцінює покликання відповідача про відсутність уточнюючої довідки щодо періодів навчання та форми навчання оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Таким чином, оскільки трудова книжка ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) серії НОМЕР_2 від 19.06.1985, містить відомості про навчання позивача з 01.09.1981 по 07.06.1985 в Республіканській школі метердотелей і офіціантів в м. Київ, що підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_4 , то відповідачем протиправно не зараховано вказаний період до його страхового стажу.
Отже, період навчання з 01.09.1981 по 07.06.1985, з урахуванням періоду проходження військової служби з 31.10.1982 по 24.10.1984, необхідно зарахувати до його страхового стажу.
Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду виплати допомоги по безробіттю з 15.01.2003 по 11.10.2003, суд зазначає таке.
Відповідно трудової книжки ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) серії НОМЕР_2 від 19.06.1985, позивачу з 15.01.2003 по 11.10.2003 здійснено виплату допомоги з безробіття.
Суд зазначає, що записи за період, який не врахований відповідачем (з 15.01.2003 по 11.10.2003) є чіткими та не місять виправлень.
Як вже згадано судом, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Отже, період виплати допомоги по безробіттю з 15.01.2003 по 11.10.2003 необхідно зарахувати до страхового стажу позивача.
Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду трудової діяльності в Чеській Республіці тривалістю 20 років 09 місяців 9 днів, суд зазначає таке.
Статтею 24-1 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності за межами України зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено цим Законом або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відносини у сфері пенсійного забезпечення між Україною та Чеською Республікою регулюються Договором між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення від 04.07.2001, який набув чинності з 01.04.2003 (далі - Договір) та Адміністративною угодою про застосування Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення, згідно вимог яких зарахування страхового стажу здійснюється за умови підтвердження його компетентними органами іншої країни, шляхом надсилання відповідних запитів та листів органами Пенсійного фонду України.
Статтею 14 Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення, ратифікованою Україною 22.11.2002, визначено, що якщо згідно з правовими нормами однієї Договірної Сторони виникнення, тривання або поновлення права на пенсію залежить від наявності або набуття певного страхового стажу, Уповноважений орган в необхідному обсязі має прийняти до уваги наявність та подібний страховий стаж, який особа набула згідно з правовими нормами іншої Договірної Сторони, за умови, що періоди страхування не збігаються в часі.
Відповідно до статті 15 означеного Договору якщо право на надання пенсії згідно з правовими нормами однієї Договірної Сторони виникає лише на основі зарахування страхового стажу, набутого згідно з правовими нормами іншої Договірної Сторони, то Уповноважений орган першої Договірної Сторони: визначає розмір пенсії, яка підлягає виплаті, із урахуванням усіх періодів страхування таким чином, якби весь страховий стаж був набутий виключно згідно з власними правовими нормами.
Окрім цього, 14-17 квітня 2008 року в Пенсійному фонді України відбулися переговори експертів Чеського управління соціального забезпечення та Пенсійного фонду України щодо практичної реалізації Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення від 04.07.2001 та Адміністративної угоди про застосування Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення від 25.06.2003, які були оформлені відповідним Протоколом.
Згідно вказаного Протоколу сторони, враховуючи зацікавленість в розвитку дружніх відносин у сфері пенсійного забезпечення, обговорили питання двостороннього співробітництва та на виконання пункту 4 статті 2 Адміністративної угоди було розглянуто та погоджено двомовні формуляри для співпраці по реалізації положень Договору:
- для української сторони: UA/CZ 001, UA/CZ 202, UA/CZ 203, UA/CZ 204, UA/CZ 205, UA/CZ 207, UA/CZ 213;
- для чеської сторони: CZ/UA 001, CZ/UA 202, CZ/UA 203, CZ/UA 204, CZ/UA 205, CZ/UA 207, CZ/UA 213.
Так на підтвердження стажу, набутого в Чеській Республіці, позивачем до заяви про призначення пенсії позивачем надано формуляр про підтвердження страхового стажу форми CZ/UA205 виданий Чеським управлінням соціального забезпечення від 24.06.2025 з перекладом на українську мову, згідно якого підтверджено періоди трудової діяльності з 02.04.2003 по 31.12.2013 (7579 днів) (п. 4 Формуляру).
При цьому, суд звертає увагу, що період з 02.04.2003 по 31.12.2013, становить значно менші ніж 7579 днів. Отже, Формуляр CZ/UA 205 містить розбіжності щодо періодів страхування та їх тривалості.
Водночас як встановлено судом, відповідно до п. 4.1 Формуляру CZ/UA 205 про підтвердження страхового стажу загальна тривалість страхового стажу в чеській системі пенсійного забезпечення, зокрема періоди якій зараховуються для обчислення виплати становить 20 років 279 днів (7579 днів). Вказане також підтверджується випискою наданою Чеською адміністрацією соціального забезпечення (а.с. 20-22).
У спірному рішенні відповідач вказує, що страховий стаж позивача за кордоном Чехія становить 10 років 9 місяців 0 днів.
Суд звертає увагу, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені Формулярі CZ/UA 205.
Таким чином, оскільки Формуляр CZ/UA 205 від 24.06.2025, містить відомості про тривалість страхового стажу в Чеській Республіці 20 років 279 днів, то відповідачем протиправно не зараховано вказаний страховий стаж у повному обсязі.
Отже, період трудової діяльності в Чеській Республіці тривалістю 20 років 279 днів (з урахуванням вже врахованого страхового стажу 10 років 9 місяців 0 днів), необхідно зарахувати до його страхового стажу.
Оскільки оскаржене рішення є необґрунтованим, з підстав визначення наявності страхового стажу позивача, вимоги щодо призначення пенсію за віком задоволенню не підлягають як передчасні.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Доводи відповідача-1 та відповідача-2 про правомірність своїх дій спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Тому такі доводи судом до уваги не беруться.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Даючи оцінку спірному рішенню, яке зумовило звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №133850021938 від 05.01.2026 про відмову у призначенні пенсії не відповідає визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, тому таке рішення слід визнати протиправним та скасувати, задовольнивши першу позовну вимогу.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За наведених обставин, інші позовні вимоги є похідними та підлягають до часткового задоволення шляхом зобов`язання відповідача :
- зарахувати позивачу до страхового стажу період навчання з 01.09.1981 по 07.06.1985 (з урахуванням періоду проходження військової служби з 31.10.1982 по 24.10.1984), період виплати допомоги по безробіттю з 15.01.2003 по 11.10.2003, періоди трудової діяльності в Чеській Республіці тривалістю 20 років 279 днів (з урахуванням вже враховного страхового стажу 10 років 9 місяців 0 днів);
- повторно розглянути заяву позивача від 31.12.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов потрібно задовольнити частково.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 293, 295 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В:
1. Позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №133850021938 від 05.01.2026 про відмову у призначенні пенсії.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1981 по 07.06.1985 (з урахуванням періоду проходження військової служби з 31.10.1982 по 24.10.1984), період виплати допомоги по безробіттю з 15.01.2003 по 11.10.2003, періоди трудової діяльності в Чеській Республіці тривалістю 20 років 279 днів (з урахуванням вже врахованого страхового стажу 10 років 9 місяців 0 днів).
4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.12.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
5. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
6. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 48 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).
Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, майдан Свободи, 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків; ЄДРПОУ 14099344).

Повне рішення суду складено 19.08.2026.

Суддя | Кондратюк Юлія Степанівна