Справа № 404/2746/26 
Номер провадження 2/404/1196/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:
головуючого судді – Іванової Н.Ю.
при секретарі - Коцюбі Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди
ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кіровоградської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з рахункового рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду моральну шкоду у розмірі 3 000000 грн.
У обґрунтування позову зазначено, що 04 січня 2017 року слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області Ожогом С.В., було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42017120000000005 за ч. 1 ст. 190 КК України відносно позивача, ОСОБА_1 . 
13 квітня 2017 року позивачу вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. 
14 квітня 2017 року, слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області, затверджено обвинувальний акт відносно позивача ОСОБА_1 , по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та скеровано на розгляд до Подільського районного суду міста Кропивницького. 
Вироком Подільського районного суду міста Кропивницького від 27 червня 2025 року у справі № 405/2018/17, ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 190 КК України та виправдано його за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі недоведеності, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 18 грудня 2025 року вирок Подільського районного суду міста Кропивницького від 27 червня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишено без змін. 
У касаційному порядку вказані рішення судів не оскаржувались. 
Позивач вважає, що дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури відносно нього були незаконними, оскільки вина позивача у вказаному кримінальному правопорушенні була не доведена, тобто кримінальне переслідування було незаконним. 
У зв`язку з перебуванням позивача під кримінальним переслідуванням понад 106 місяців та 25 днів з подальшим визнанням його не винуватим, державною Україна в особі органу дізнання і досудового слідства та прокуратури завдано позивачу моральної шкоди.
Внаслідок вказаного у позивача з`явилось відчуття тривоги, хвилювання, безсоння. Тривалий час залишався у стані невизначеності щодо своєї долі, також у позивача зірвалися його життєві плани, відбулося погіршення стосунків з оточуючими людьми, він упевнився у безкарності посадових осіб, що підірвало авторитет органів державної влади. 
Крім того, він був відсторонений від займаної посади, заробітну плату не отримував, чим значно, він та його родина зазнали матеріальної шкоди. 
Наслідком безпідставного перебування протягом 106 місяців та 25 днів під кримінальним переслідуванням стало значене погіршення стану здоров`я, постійне перебування в психологічному напруженні та стресі. 
Довготривале перебування позивача під страхом кримінальної відповідальності за злочин пов`язаний з шахрайськими діями, яких він не вчиняв, порушило його нормальні стосунки з оточуючими людьми, очорнило та принизило в очах всіх близьких людей, та викликало недовіру родичів та колег, необхідність витрачати час і сили на захист від безпідставного обвинувачення. Тривала напруга призвела до появи негативних змін у стані здоров`я, зокрема, піднявся тиск, почало турбувати безсоння, головні болі, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, замикання в собі, фіксованість на негативних переживаннях, невпевненість у собі. 
Факт незаконного притягнення до кримінальної відповідальності за злочин пов`язаний з шахрайством, відобразився на взаємовідносинах з близькими, родичами, що принизило його честь, гідність та ділову репутацію. Протягом перебування під слідством та судом він був позбавлений звичайного людського спокою, душевної врівноваженості, перебував у постійному напруженні, в пригніченому, приниженому стані, постійно очікуючи або виклику слідчого або перебуваючи у стані очікування чергового судового засідання.
За таких обставин, з врахуванням грубих порушень норм кримінального процесуального та кримінального права, прийнятого незаконно рішення про притягнення до кримінальної відповідальності та проведення процесуальних дій, судового переслідування, оцінює розмір спричиненої моральної шкоди у сумі 3 000000 грн.
Ухвалою судді від 06 квітня 2026 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.
21 квітня 2026 року до суду від представника Кіровоградської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що 14 січня 2017 року до ЄРДР були внесені відомості слідчим відділом прокуратури Кіровоградської області за №42017120000000005 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 368 КК України та розпочато досудове розслідування. 
За наслідками досудового розслідування слідчим прокуратури 13 квітня 2017 року було прийнято рішення про зміну кваліфікації кримінального правопорушення на частину першу статті 190 КК України та того ж дня, за погодженням з прокурором, повідомлено позивача про підозру за частиною першою статті 190 КК України. 
18 квітня 2017 року, після затвердження, обвинувачений акт за частиною 1 статті 190 КК України було направлено для розгляду до Ленінського районного суду міста Кіровограда. 
Вироком Подільського районного суду міста Кропивницького від 27 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано не винуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано за частиною першою статті 190 КК України на підставі недоведеності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України.
Вказано, що у зв`язку з об`єктивними обставинами, зокрема відсутністю суддів, а також мобілізацією судді, склад суду під час розгляду вищевказаного обвинуваченого акту змінювався чотири рази, у свою чергу у зв`язку з реорганізацією група прокурорів змінювалась три рази. Зазначені обставини об`єктивно вплинули на тривалість судового розгляду та зумовили його більш тривалий характер. Водночас така тривалість розгляду була спричинена виключно незалежними від сторін причинами. 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 18 грудня 2025 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишено без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Кропивницького від 27 червня 2025 року, без змін. 
Вважає, що в обґрунтування позовних вимог позивачем не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди, яку він оцінив у розмірі 3 000 000 грн., саме з вини відповідачів, а також не довів причинно-наслідкового зв`язку між їх рішеннями та настанням таких наслідків на які він посилається. 
Твердження позивача щодо настання моральної шкоди є необґрунтованими та недоведеними належними і допустимими доказами. 
Під час досудового розслідування в порядку ст. 208 КПК України позивач не затримувався, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до нього не застосовувався. Обраний 25 лютого 2017 року запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком на 56 діб не призвів до істотного обмеження його життєдіяльності, оскільки діяв лише у період з 19:00 до 08:00.
Крім того, протягом усього періоду досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні (за винятком 52 діб у період з 25 лютого 2017 року по 17 квітня 2017 року) позивач продовжував працювати на займаній посаді – оперуповноваженого виправної колонії №6 та отримував заробітну плату. 
Отже сам факт кримінального переслідування не спричинив негативних наслідків у вигляді звільненні з посади чи стисного порушення його звичайного способу життя. 
Доводи позивача про перебування у стані невизначеності, погіршення стану здоров`я, соціальних зв`язків та інші негативні наслідки є оціночними судженнями та не підтвердженні жодними належними доказами. 
У матеріалах справи відсутні рішення судів, якими б дії органів досудового розслідування, прокуратури визнавались протиправними та скасовувалися. 
07 травня 2026 року до суду від представника Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву. Вказано, що казначейство є неналежним відповідачем у справі, оскільки підставою позову є стверджуванні порушення прав позивача з боку правоохоронних органів.
Відсутні належні докази завдання моральних страждань, оскільки вони ґрунтуються лише на суб`єктивних твердженнях позивача не підтверджених належними доказами, що є лише суб`єктивними припущеннями та не можуть братися судом до уваги. Також позивачем не надано обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди та критеріїв з яких він виходив визначаючи розмір шкоди. Зазначена сума моральної шкоди, яка на думку позивача, має бути стягнена, не відповідає вказаним принципам поміркованості та розумності. Розмір відшкодування моральної шкоди не підтверджується доказами, а вказана сума шкоди є необґрунтованою.
11 травня 2026 року від представника позивача, адвоката Мічкур В.І. до суду надійшла відповідь на відзив. Вказано, що участь казначейства у справі жодним чином не порушує його прав чи інтересів та відповідає установленій судовій практиці у справах даної категорії. Наведені у відзиві заперечення мають виключно технічний характер та не спростовують факту незаконного кримінального переслідування позивача. 
Факт тривалого перебування позивача під кримінальним переслідуванням протягом 106 місяців 25 днів сам по собі свідчить про істотне втручання держави у його права, гарантовані Конституцією України про захист прав людини і основоположних свобод. Протягом майже дев`яти років позивач перебував у стані постійного психологічного напруження, невизначеності, переживань за власне майбутнє, репутацію, сімейне та соціальне життя. Незаконне кримінальне переслідування негативно виплинуло на його психоемоційний стан, соціальні зв`язки, нормальний спосіб життя та авторитет у суспільстві. 
У період кримінального переслідування сім`я позивача пережила тяжку особисту трагедію – втрату дитини, що суттєво погіршило психологічний стан сім`ї та посилило моральні страждання позивача. 
Ухвалою судді від 08 червня 2026 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. 
Позивач та його представник, адвокат Мічкур В.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.
Представники Кіровоградської обласної прокуратури у судовому засідання вимоги не визнали, просили у задоволенні позову відмовити.
Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріли справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14 січня 2017 року до ЄРДР були внесені відомості слідчим відділом прокуратури Кіровоградської області за № 42017120000000005 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 368 КК України та розпочато досудове розслідування, відносно позивача ОСОБА_1 .
За наслідками досудового розслідування слідчим прокуратури 13 квітня 2017 року було прийнято рішення про зміну кваліфікації кримінального правопорушення на частину першу статті 190 КК України та того ж дня, за погодженням з прокурором, повідомлено позивача про підозру за частиною першою статті 190 КК України. 
18 квітня 2017 року, після затвердження, обвинувачений акт за частиною 1 статті 190 КК України було направлено для розгляду до Ленінського районного суду міста Кіровограда. 
Вироком Подільського районного суду міста Кропивницького від 27 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано не винуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано за частиною першою статті 190 КК України на підставі недоведеності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України.
Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173,1174 ЦК України).
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
Статті 1173,1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України, позивач повинен надати докази разом із позовною заявою.
Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними, що регламентує ст. 77, 78, 79 ЦПК України, тобто докази повинні містити інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст.ст. 1, 5 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 № 266/94-ВР підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.
Відповідно до ст. ст. 3, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання та досудового слідства, прокуратури і суду» громадянину відшкодовуються моральна шкода.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Розмір моральної шкоди, визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством, однак провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Аналогічна правова позиція Верховного суду України викладена у його постанові від 02 грудня 2015 по справі № 6-2203цс15.
Межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування (ПВСУ від 02 грудня 2015 року, у справі № 6-2203цс15).
Позивач перебував під слідством та судом 106 місяців та 25 днів. 
Межі відшкодування моральної шкоди під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством і судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої на день відшкодування. Дана позиція відображена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2017 по справі № 500/2296/14-ц та постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 по справі № 468/901/17-ц.
Розміри мінімальної заробітної плати на 2026 рік установлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» у місячному розмірі: з 1 січня поточного року - 8647 гривень.
Отже, сума моральної шкоди становить 925 229,00 грн.
Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна.
Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Такими органами у цій справі є відповідачі. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року в справі 910/23967/16).
Згідно з Положенням про Державне казначейство, затвердженим постановою КМУ від 21 грудня 2005 року № 1232 Державне казначейство України є юридичною особою.
Відповідно до ст. 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов`язаннями держави.
Згідно зі ст. 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Проте Державне казначейство України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах.
Відповідно до п. 8 ст.7, пунктів 1,2 ст.23 Бюджетного Кодексу - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України «Про державний бюджет України».
Отже, відшкодування громадянинові шкоди у випадках, передбачених ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», провадиться за рахунок коштів державного бюджету, тобто грошові суми відшкодовуються за рахунок Державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.
Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що необхідно стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 925 229,00 грн. моральної шкоди.
На підставі ст. 1176,1167 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» керуючись ст. 2, 12, 13, 83, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 279, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково. 
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 925 229,00 грн. моральної шкоди.
В решті позовних вимог відмовити.
Судові витрати щодо сплати судового збору віднести на рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: Кіровоградська обласна прокуратура, місцезнаходження: 25006, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, пр-т Європейський, буд.4, код ЄДРПОУ 02910025.
Відповідач: Державна казначейська служба України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6, код ЄДРПОУ 37567646.
Повний текст судового рішення складено 24.07.2026 року. 

Суддя Фортечного районного суду 
міста Кропивницького Н. Ю. Іванова