Справа №: 398/1857/25	

провадження №: 2/398/211/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"10" липня 2026 р. м. Олександрія 

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Петренко С.Ю.
за участю секретаря судового засідання Шаповал Є.О.,
представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Маркової Н.В., 
представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Перемот О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Маркова Наталія Володимирівна, до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Рівнянської сільської ради Кіровоградської області, Новоукраїський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Маркова Н.В., звернулась до суду з позовною заявою до  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Рівнянської сільської ради Кіровоградської області, Новоукраїський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 2008 року по 2010 рік проживали разом без реєстрації шлюбу за місцем проживання позивача, однією сім`єю, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільні права та обов`язки як чоловік та дружина. Від сімейних стосунків народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 при народженні доньки не перебувала у шлюбі і тому запис про батька дитини при реєстрації народження дитини було вчинено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України за заявою матері – тобто ОСОБА_1 . У вказаній статті зазначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду про запис батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. ОСОБА_3 за життя визнавав своє батьківство по відношенню до доньки та приймав посильну участь у її вихованні. Із початком широкомасштабного вторгнення російських військ до України та оголошенням воєнного стану в Україні, ОСОБА_3 , був мобілізований та відправлений для виконання бойових завдань у зону ведення бойових дій та ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув під час захисту України. Позивачка змушена звернутися до суду про встановлення факту батьківства ОСОБА_3 щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_4 оформлення документів для отримання статусу «Член родини загиблого», пенсії по втраті годувальника для дитини, призначення інших передбачених законом соціальних пільг.
Ухвалою суду від 09.05.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 27.08.2025 року призначено у справі за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Маркова Наталія Володимирівна, до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Рівнянської сільської ради Кіровоградської області, Новоукраїський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу.
Ухвалою суду від 18 березня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
29.05.2025 року від Міністерства оборони України надійшов відзив, відповідно до якого, просять врахувати дані пояснення при вирішенні справи та прийняти законне та обґрунтоване рішення. Витребувати у відповідного Відділу державної реєстрації актів цивільного стану відомості (повні витяги щодо цих відомостей) про наявність актових записів щодо батьків, дружини та дітей у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у випадку їх наявності залучити до участі у справі в якості третіх осіб. В обгрунутвання вказували, що визначення у даній справі Міноборони як відповідача не відповідає приписам процесуального законодавства та висновкам Верховного Суду щодо застосування норм права. Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення. 2. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. 3. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). 4. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1. Спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття. 2. Спільне виховання дитини. 3. Спільне утримання дитини. 4. Докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1ст. 135 цього Кодексу. Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Але передумовою звернення до суду в справах про встановлення батьківства є, зокрема, наявність кровного споріднення між особою, яку позивач просить визнати батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Окрім того, вказували, що з огляду на мету звернення до суду та характер даних правовідносин, рішення суду у даній справі вплине на права та обов`язки вказаних осіб. Залучення вказаних осіб до участі у справі буде також сприяти справедливому та своєчасному розгляд справи, що є завданням та основними засадами цивільного судочинства ( ст. 2 ЦПК України). Достовірна інформація, щодо наявності чи відсутності батьків, дружини та дітей у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 міститься у Державному реєстрі актів цивільного стану, проте вона відноситься до персональних даних та з огляду на приписи Закону України “Про захист персональних даних” не може бути надана Міністерству оборони України.
12.06.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Перемот Н.В. надійшов відзив, в якому вказала, що позов не підтверджений належним, допустимим, достатніми та достовірними доказами, виходячи із наступного. З тексту позовної заяви, за якою відкрито провадження у цій справі, вбачається, що основною метою її подання є отримання дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , соціальних гарантів члена сім`ї загиблого військовослужбовця відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в тому числі одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 . Особами, які на сьогоднішній день, відповідно до ст. 16-1 зазначеного Закону України мають на це право, є його малолітні діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та я, його дружина ОСОБА_2 . Розмір одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця прямо залежить він кількості члені родини, між якими така допомога ділиться в рівних частках. Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються прав моїх малолітніх дітей, які обов`язково мають бути залучені до участі у цій справі в якості відповідачів, а я - як їх законний представник. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За життя мого чоловіка ОСОБА_3 заявниця ніколи, за період часу більше ніж 15 років від народження дитини ОСОБА_4 , не піднімала питання його батьківства щодо дитини ОСОБА_4 , отримуючи виплати від держави як одинока мати (актовий запис про народження цієї дитини вчинений за ст. 135 Сімейного кодексу України). За її волею та розсудом дитина не просто була зареєстрована відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, саме ОСОБА_1 вирішила, що ОСОБА_3 не є батьком її дитини ОСОБА_7 . З дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 всі ці роки не спілкувався і участі у її вихованні не приймав, не утримував, родинних почуттів у них ніколи не виникало і не було. За відсутності спілкування мені не відомо, яким чином забезпечена чоловіча складова виховання цієї дитини, але ОСОБА_3 вона за батька ніколи не визнавала, не спілкувалася з ним, а долучені ОСОБА_1 до позову фото ОСОБА_3 у військовій формі, без згоди ОСОБА_2 взяті з її сторінки у соціальній мережі. За таких обставин у ОСОБА_2 є обґрунтовані сумніви щодо батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , просить в задоволенні позову відмовити.
В судовому засіданніпредставник позивача ОСОБА_1 - адвокат Маркова Н.В. просила позов задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові.
В судовому засіданніпредставник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Перемот О.Г. просила в задоволенні позову відмовити, з підстав, викладених у відзиві. Окрім того, вказувала, що у відзиві прохала витребувати докази, разом з тим, відмовилась від витребування вказаних доказів, вважала, що для ухвалення рішення достатньо доказів у справі. 
В судове засіданні представник Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. У справі міститься відзив, в якому вказав, що визначення у даній справі Міністерства оборони Українияк відповідача не відповідає приписам процесуального законодавства та висновкам Верховного Суду щодо застосування норм права.
Треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Рівнянської сільської ради Кіровоградської області, Новоукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не прибули, однак від служби у справах дітей виконавчого комітету Рівнянської сільської ради Кіровоградської області скеровано на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника третьої особи та від Новоукраїнського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скерована на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника третьої особи, проти задоволення позову не заперечують. 
Заслухавши представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, суд дійшов наступного висновку.
При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.
Статтею 51 Конституції України, частинами 2, 3 статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Згідно з ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків.
Порядок визнання батьківства за заявою матері та батька дитини регламентований статтею 126 Сімейного кодексу України, відповідно до якої походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Разом з цим, згідно з статтею 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Суд встановив такі обставини справи і відповідні їм правовідносини.
04.04.2024 року ОСОБА_9 уклав шлюб з ОСОБА_10 , та останній після реєстрації шлюбу надано прізвище « ОСОБА_11 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 22.06.2024 Новоукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ( а.с.10). 
Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади, наданого Рівнянською територіальною громадою від 24.02.2025 року, ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).
Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України від 25.02.2025 р. зазначено: батько – ОСОБА_12 , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, щодо дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.12).
ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане 13.05.2009 р. Малопомічнянською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області. Батьками записані: батько – ОСОБА_12 , мати – ОСОБА_10 (а.с.15). 
Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади, наданої Рівнянської територіальної громадою від 24.02.2025 року в тому, що ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16). 
ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , видане 16.01.2015 р. Пантазіївською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області. Батьками записані: батько – ОСОБА_3 , мати – ОСОБА_13 (а.с.99). 
ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , видане 19.05.2022 р. Олександрійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.99 зворотня сторона).
26.06.2015 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_13 , та останній після реєстрації шлюбу надано прізвище « ОСОБА_14 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого Пантазіївською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області (а.с.100). 
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , видане 30.03.2023 р. Олександрійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.101). 
Згідно висновку експерта №333-МГ від 17.10.2025 вбачається, що відповідно законам успадкування в генетиці дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено анелів умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявились у припустимого батька. Таким чином встановлено, що громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , народженого громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 . Вірогідність того, що ОСОБА_3 , дійсно є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999% (а.с.181-184). 
Відповідно до статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтею 122 Сімейного кодексу України (коли батьки перебувають у шлюбі між собою) та статтею 125 Сімейного кодексу України (батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) цього Кодексу.
При цьому, згідно з статтею 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Згідно з статтею 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Положеннями статті 7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою ВР№789-XII від 27.02.1991 року встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Стаття 8 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.
Згідно з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у справі № 361/2653/15-ц від 15.04.2021, предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.
Тлумачення норм статті 130 Сімейного кодексу України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України).
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, у тому числі висновку судово-генетичної експертизи.
Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (у справі № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 квітня 2019 року у справі «Міфсуд проти Мальти» («Mifsud v. Malta», заява № 62257/15) зазначено, що ДНК-тест - це науковий метод, наявний (у той час - на початку 2000-х і донині) для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства.
У постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 зазначено, що «висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства».
У постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №382/2559/15-ц зауважено, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.
Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
За змістом частини першої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Так, за обставин вказаних вище, у суду відсутні підстави для сумнівів у тому, що ОСОБА_3 є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , підтверджується висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №333-МГ від 17.10.2025.
Сумнівів у правильності висновку дослідження не встановлено, доказів того, що висновок є недостатньо обґрунтованим чи суперечить іншим матеріалам справи немає.
Зазначені обставини у їх сукупності дають підстави для висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання батьківства, виключення відомостей з актового запису про народження дитини, а також про внесення змін до актового запису про народження дитини.
Посилання представника відповідача про те, що заявницею не подано належних доказів факту батьківства, суд відхиляє, так як вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, які є належними та допустимими і такими, що підтверджують предмет доказування.
Також, суд зазначає, що встановлення факту батьківства жодним чином не залежить від місця проживання батьків дитини, місця її народження та отримання соціальної допомоги, тому твердження відповідача з цього приводу не мають юридичного значення для предмету спору. Разом з тим, встановлення батьківства забезпечить дитині гарантовані законом соціальні виплати, а також приналежність до родини загиблого військовослужбовця. 
За положеннями пункту 20 глави 1 розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до Положення про внесення змін, доповнень, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану.
Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ зазначених вище правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Згідно з роз`ясненнями, наданими у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», резолютивна частина рішення щодо визнання батьківства повинна містити в собі всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах РАЦС (прізвище, ім`я по батькові матері й батька, число місяць і рік народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Відповідно до статті 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Відповідно до частин першої, другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
За положеннями пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом МЮ України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, серед іншого, рішення суду про визнання батьківства.
Згідно з пунктом 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5) абз. 8 пункту 20 глави 1 розділу ІІІ, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5) підпункт 2.16.4 пункту 2.16 розділу II на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Згідно з ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.
На підставі вищевикладеного, позов підлягає задоволенню повністю, оскільки в ході розгляду справи факт того, що ОСОБА_3 є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , підтверджено висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №333-МГ від 17.10.2025 та як наслідок мають бути внесені зміни до актового запису про народження дитини.
На підставі статтей 121, 122, 125, 126, 128 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 4-13, 141, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позовну заяву  ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Маркова Наталія Володимирівна, до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Рівнянської сільської ради Кіровоградської області, Новоукраїський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини - задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , уродженець села Суха Іршанського району Закарпатської області, громадянин України, є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася в селі Мала Помічна Новоукраїнського району Кіровоградської області, свідоцтво про народження серія НОМЕР_7 , видане Малопомічнянською сільською радою, Новоукраїнського району, Кіровоградської області 13 травня 2009 року, актовий запис №4.
Зобов`язати Новоукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису цивільного стану №4, складеного 13.05.2009 року Малопомічнянською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області про народження ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_14 в селі Мала Помічна, Новоукраїнського району, Кіровоградської області (свідоцтво про народження серія НОМЕР_8 ), змінивши відомості про батька дитини ОСОБА_4 на ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України та видати нове свідоцтво про народження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст судового рішення складено 10.07.2026.

Суддя С.Ю.ПЕТРЕНКО