П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.07.2026  	Справа №607/12705/26 Провадження №3/607/3873/2026	

м. Тернопіль
Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
- за ст. 122-4, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
встановив: 
ОСОБА_1 06 червня 2026 року о 13 год. 48 хв., за адресою: проспект С.Бандери, 83Е, м.Тернопіль, керуючи автомобілем марки Volkswagen Crafter, номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив наїзд на припаркований автомобіль марки SKODA 03НТ9460. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3б, п.13.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 
Крім того, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №685482 від 06 червня 2026 року, ОСОБА_1 06 червня 2026 року о 13 год. 48 хв., за адресою: проспект С.Бандери, 83Е, м.Тернопіль, керуючи автомобілем марки Volkswagen Crafter, номерний знак НОМЕР_1 , будучи учасником ДТП місце події залишив, чим порушив вимоги п. 2.10А ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в просить закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст..122-4 КУпАП. У випадку встановлення наявності в його діях вини у ДТП, просить призначити мінімальну міру покарання, із застосуванням ст.22 КУпАП. У заяві ОСОБА_1 зазначає, що під час керування своїм автомобілем він не помітив наїзду на будь-який інший автомобіль. При цьому просить врахувати, що бус відноситься до великогабаритних транспортних засобів, тому він міг не відчути моменту зіткнення. Протягом життя він жодного разу не був учасником ДТП. Просить врахувати, що працівники поліції не зіставляли автомобілів для того, щоб порівняти отримані ними пошкодження у випадку їх наявності. На місці поліції працівники поліції не надали йому жодних доказів, які би свідчили про вину у вчиненні ДТП. Просить врахувати його вік та активну участь у наданні допомоги працівникам поліції, а також те, що декілька років тому в ДТП загинув його син ОСОБА_2 . 
Адвокат Ващук Я.С. в судовому засіданні просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення. Адвокат зазначив, що ОСОБА_1 не мав умислу на залишення місця події, оскільки не відчув моменту зіткнення, що виключає суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. 
Згідно з ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Судом встановлено, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена матеріалами справи дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: 
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №685474 від 06 червня 2026 року;
- схемою місця ДТП, яка сталася 06 червня 2026 року о 13 год. 48 хв., за адресою: проспект С.Бандери, 83Е, м.Тернопіль;
- відеозаписом, що міститься на оптичному носію інформації – DVD-R диску, яким підтверджуються обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №685474 від 06 червня 2026 року. Зокрема, на відеозаписі під назвою IMG_6048 (00:00:03) відеозапису зафіксовано момент наїзду транспортного засобу марки Volkswagen Crafter на припаркований транспортний засіб марки SKODA;
- протоколом огляду транспортного засобу марки Volkswagen Crafter, номерний знак НОМЕР_1 від 26 червня 2026 року, відповідно до якого під час огляду вищевказаного автомобіля виявлено пошкодження на передньому бампері справа;
- письмовим поясненням ОСОБА_1 від 06 червня 2026 року про визнання вини;
- письмовим поясненням ОСОБА_3 від 06 червня 2026 року, у якому вона зазначила, що о 13 год. 48 хв. 06 червня 2026 року автомобіль марки Volkswagen Crafter, номерний знак НОМЕР_1 здійснив зіткнення з її транспортним засобом марки SKODA.
Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до переконання про наявність в матеріалах справи належних, достатніх і переконливих доказів, які б, поза розумним сумнівом, підтверджували, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів і тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.
При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, ступінь його вини, обставини що пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави. Підстав для звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, судом не встановлено.
Крім цього, статтею 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Об`єктивна сторона даної статті виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.
Пунктом 2.10а ПДР України передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності , передбачала шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Пунктом 1.10 ПДР України передбачено, що залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, а також беручи до уваги письмове пояснення ОСОБА_1 можна дійти висновку, що останній не мав наміру залишати місце події, оскільки не відчув моменту зіткнення транспортних засобів. Вказані обставини підтверджуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом під назвою IMG_6048, на якому зафіксовано факт незначного контакту транспортних засобів.
У письмовому поясненні від 06 червня 2026 року ОСОБА_1 зазначив, що не відчув моменту зіткнення, у зв`язку з чим продовжив рух.
Судом встановлено, що під час встановлення обставин ДТП ОСОБА_1 надав транспортний засіб для огляду та сприяв встановленню всіх фактичних обставин справи. Така поведінка після отримання інформації про подію повністю спростовує припущення про наявність умислу на уникнення відповідальності чи свідоме залишення місця ДТП.
Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що ОСОБА_1 залишив місце ДТП, оскільки не усвідомлював, що він став учасником ДТП, а тому в його діях був відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
На підставі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі «Гурепко проти України»; п.21 рішення у справі «Надточій проти України»).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така ж позиція висловлена у п. 39 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №463/1352/16-а від 08.07.2020 p., де зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, суд вважає, що провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підставі наведеного, керуючись ст. 33, 36, 40-1, 122-4, 124, 247, 280, 283, 284 КУпАП, -
постановив:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 665 грн. 60 коп.
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП – закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя	Т. Я. Багрій