Справа № 638/17200/26
Провадження № 3/638/3499/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2026 року м. Харків
Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Поляков О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з  ІНФОРМАЦІЯ_1  про притягнення до адміністративної відповідальності:
притягуваний:  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 ,місце проживання зареєстроване за адресою:             АДРЕСА_1 , РНОКПП  НОМЕР_1 , солдат стрілець мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти 1 мотопіхотного батальйону В/ч НОМЕР_2 , служба за мобілізацією, 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП,
УСТАНОВИВ:
03.07.2026 о 07:30 під час ранкової перевірки особового складу 1 роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 , в районі населеного пункту АДРЕСА_2 , виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 , стрільця мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти НОМЕР_3 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 , який не повернувся з щорічної відпустки 02.07.2026 згідно з відпускним квитком №1988 від 15.06.2026, був відсутній на військовій службі без поважних причин протягом 2 (двох) діб. 05.07.2026 о 19:30 солдат ОСОБА_1 прибув після самовільного залишення частини до тимчасового розташування підрозділу в населений пункт АДРЕСА_3 .
У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1  не з`явився, до суду надав заяву, в якій зазначає, що провину у вчиненому правопорушенні визнає у повному обсязі, щиро розкаюється, просив розглядати справу без його участі.
Беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 268 КУпАП, згідно з якими участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи за ст. 172-11 КУпАП не є обов`язковою, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про таке.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.
Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 3 ст. 172-11 КУпАП самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб.
Положеннями ч. 4 ст. 172-11 КУпАП закріплено адміністративну відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
За визначенням статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-ХІІ, особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. З наведеного визначення випливає, що воєнний стан є одним із видів особливого періоду.
17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.
Отже правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , не може кваліфікуватись за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.
Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, що б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому суддя вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
Згідно з ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.
Конституційний суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Суд вважає необхідним перекваліфікувати правопорушення, вчинене ОСОБА_1 з ч. 4 на ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, а саме залишення військової частини тривалістю до трьох діб.
За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 знаходить своє підтвердження сукупністю доказів, а саме:
- змістом протоколу серії ДНХІ №4672 від 14 липня 2026 року;
- доповідями про факт неповернення до військової частини НОМЕР_2 з частини щорічної відпустки солдата ОСОБА_1 . 
Наведені вище докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про військове адміністративне правопорушення серії ДНХІ №4672 від 14.07.2026.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини. Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, суд визнає щире розкаяння винного. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд вважає необхідним та достатнім для виховання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень 00 копійок.
За правилами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Водночас, вимогами п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» закріплено, що військовослужбовці звільняються від сплати судового збору, при розгляді справи, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, а відтак ОСОБА_1 підлягає звільненню від сплати судового збору як військовослужбовець при розгляді справи, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ст. 172-11, 251, 268, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:
Визнати  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень 00 копійок.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення порушнику постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити, що у випадку несплати штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова.

Суддя          О. В. Поляков