Номер провадження: 22-ц/813/6243/26 
Справа № 495/503/22
Головуючий у першій інстанції Топалова А. Л.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
23.07.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Назарової М.В., Карташова О.Ю.
за участю секретаря судового засідання Юцикова Д.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 ,
на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2026 року,
за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, заінтересовані особи Акціонерне Товариство «Укрсиббанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Доступні фінанси», ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
В липні 2025 року  ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у справі № 495/503/22 за позовом АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якої зазначила, що Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області розглянута справа № 495/503/22 за позовом АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2022 року у задоволенні позовних вимог АТ «Укрсиббанк» відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 19.03.2024 року апеляційну скаргу АТ «Укрсиббанк» задоволено частково. Заочне рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено та з метою погашення на користь позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 18.07.2008 року № 11373759000 у розмірі 60 809,72 доларів США звернуто стягнення на житловий будинок, прийнятий у спадщину ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 . Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 75 938 грн 78 коп.
10.05.2024 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом видано виконавчий лист 
про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» судового збору у розмірі 75938,78 грн.
21.08.2024 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом видано виконавчий лист з метою погашення на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 18.07.2008 року № 11373759000 у розмірі 60 809,72 доларів США звернення стягнення на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 прийнятий у спадщину ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 
09.06.2025 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Доступні фінанси» укладено договір факторингу №09/06/1/2025 за умовами якого останнє набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 18.07.2008 року № 11373759000.
09.06.2025 року між ТОВ «Доступні фінанси» та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення прав вимоги (цесії) за договором про надання споживчого кредиту № 11373759000 від 18.07.2008 року.
15.07.2025 року між новим кредитором ОСОБА_3 та боржником ОСОБА_1 укладено угоду про прощення (анулювання) боргу, внаслідок укладення якого ОСОБА_3 прощено (анульовано) кредитну заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 11373759000 від 18.07.2008 року та всі інші витрати зі сплати судового збору.
Зазначає, що на момент подання заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, зобов`язання ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 11373759000 від 18.07.2008 року відсутнє.
ОСОБА_1 просила суд визнати виконавчі листи № 495/503/22, видані Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 10.05.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» судовий збір у розмірі 75 938 грн 78 коп. та 21.08.2024 року з метою погашення на користь позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 18.07.2008 року № 11373759000 у розмірі 60 809,72 доларів США звернуто стягнення на житловий будинок, прийнятий у спадщину ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 такими, що не підлягають виконанню.
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області ухвалою від 16 березня 2026 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягає виконанню у справі № 495/503/22 за позовом АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовив.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що стягувач у виконавчих листах у даній справі не замінювався. Набуття ОСОБА_3 прав вимоги за кредитним договором прямо суперечить чинному законодавству, адже вона не має статусу фінансової установи, тому суд вважав, що вчиняти будь-які юридично значимі дії стосовно цього кредитного договору, зокрема і прощення заборгованості за ним, остання права не має, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають задоволенню необхідно відмовити. 
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.03.2026 у справі № 495/503/22 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що у зв`язку з прийняттям рішення про прощення (анулювання) даної заборгованості, що оформлено відповідною угодою, не немає необхідності проводити заміну сторони виконавчого провадження.
Скаржник зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі питань порушених в заяві, та не міг в мотивувальній частині визначати такий правочин недійсним, оскільки жоден з учасників справи чи інша заінтересована особа не висловлювали будь-яких заяв/заперечень/тверджень щодо недійсності цього правочину. Судом порушено презумпцію правомірності правочину передбачену статтею 204 ЦК України
Вказує, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про природу укладеного між  ОСОБА_3 та ТОВ «Доступні фінанси» договору цесії, визначивши його як факторинг та застосувавши до нього вимоги до учасників договору факторингу.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 01.05.2026 року відкрив апеляційне провадження та роз`яснив Акціонерному товариству «Укрсиббанк», Товариству з обмеженою відповідальністю «Доступні фінанси», ОСОБА_3 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження отримала у порядку ч.7 ст. 272 ЦПК України.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Стрезєв А.І. копію ухвали про відкриття провадження отримав 10.05.2026 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Акціонерне товариство «Укрсиббанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Доступні фінанси»,  копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримали 10.05.2026 року та 12.04.2026 року відповідно в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.
ОСОБА_5 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримала у порядку п.4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.07.2026 року, яка занесена до протоколу судового засідання, додаткові пояснення  ОСОБА_1 ,повернуті особі, яка їх подала, з огляду на наступне.
За приписами п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються ЦПК України або судом у передбачених ЦПК України випадках.
На стадії перегляду судових рішень в апеляційній інстанції відповідно до змісту глави 1 розділу п`ятого «Перегляд судових рішень» учасники справи мають право подавати наступні заяви по суті справи: апеляційні скарги, відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заперечення.
Аналіз наведеного свідчить про те, що законодавцем передбачено викладення письмово своїх вимог, заперечень, тощо виключно у заявах по суті справи, якими додаткові пояснення не є.
Учасники процесу про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Стрезєв А.І., Акціонерне товариство «Укрсиббанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Доступні фінанси», судові повістки-повідомлення отримали 03.06.2026 року в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.
ОСОБА_1 судову повістку повідомлення отримала 11.06.2026 року, що підтверджується розпискою у рекомендованому повідомленні.
ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що стягувач у виконавчих листах у даній справі не замінювався. Набуття ОСОБА_3 прав вимоги за кредитним договором прямо суперечить чинному законодавству, адже вона не має статусу фінансової установи, тому суд вважав, що вчиняти будь-які юридично значимі дії стосовно цього кредитного договору, зокрема і прощення заборгованості за ним, остання права не має, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають задоволенню необхідно відмовити. 
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.
Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню ОСОБА_1 посилається на те, що зобов`язання ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 11373759000 від 18.07.2008 року відсутнє у зв`язку з укладенням між новим кредитором ОСОБА_3 та боржником ОСОБА_1 угоди про прощення (анулювання) боргу, за умовами якої ОСОБА_3 прощено (анульовано) кредитну заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 11373759000 від 18.07.2008 року та всі інші витрати зі сплати судового збору.
Відповідно до частин першої, другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа. 
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.
Серед підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, окреслених законодавцем в частині другій статті 432 ЦПК України, звертає на себе увагу словосполучення «з інших причин».
Наведене свідчить, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є вичерпним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, а не лише ті, які прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2022 року у задоволенні позовних вимог АТ «Укрсиббанк» відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 19.03.2024 року заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2022 року скасовано та ухвалено нове, яким позов Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. З метою погашення на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 18.07.2008 року № 11373759000 у розмірі 60 809,72 доларів США звернуто стягнення на житловий будинок, прийнятий у спадщину ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір у розмірі 75 938 грн 78 коп.
10.05.2024 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом видано виконавчий лист 
про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» судового збору у розмірі 75938,78 грн.
21.08.2024 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом видано виконавчий лист з метою погашення на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 18.07.2008 року № 11373759000 у розмірі 60 809,72 доларів США звернення стягнення на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 прийнятий у спадщину ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 .
Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. 17.02.2025 року на підставі виконавчого листа № 495/503/22, виданого 21.08.2024 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77222969 з метою погашення на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 18.07.2008 року № 11373759000 у розмірі 60 809,72 доларів США звернуто стягнення на житловий будинок, прийнятий у спадщину ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 . Боржником зазначено ОСОБА_1 .
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. від 28.08.2024 року відкрито виконавче провадження № 75923459 примусового виконання виконавчого листа № 495/503/22 виданого 10.05.2024 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» судового збору у розмірі 75938,78 грн.
Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України, визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі №668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина 1 статті 519 ЦК України). 
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом частини першої статті 4 Закону України 12 липня 2001 року №2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою. 
У пункті 5 частини першої статті 1 Закону №2664-III зазначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. 
09.06.2025 року між АТ «Укрсиббанк» (клієнт) та ТОВ «Доступні фінанси» (фактор) укладено договір факторингу № 09/06/1/2025, за умовами якого АТ «Урсиббанк» відступає ТОВ «Доступні фінанси», а ТОВ «Доступні фінанси» зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати АТ «Укрсиббанк» суму фінансування за плату та на умовах, визначених договором. За домовленістю сторін та згідно положень ч.1 ст. 1084 ЦК України фінансування АТ «Укрсиббанк» здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права вимоги.
Станом на дату підписання цього договору загальна заборгованість за первинними договорами, зазначеними в додатку до цього договору (в тому числі з урахуванням укладених додаткових угод до нього) становить: - за договором про надання споживчого кредиту № 11373759000 від 18.07.2008 року основна сума боргу – 36241,23 доларів США, що складає еквівалент 1500452,16 грн за курсом НБУ на дату укладення договору; проценти – 97943,49 доларів США, що складає еквівалент 4055036,78 грн за курсом НБУ на дату укладення договору (п. 3.1. договору).
Пунктом 3.4 передбачено, що одночасно із сумою фінансування фактор компенсує на користь клієнта одним платежем суму витрат клієнта на примусове стягнення заборгованості, в тому числі понесені клієнтом відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», що визначено у додатку № 2 до цього договору. 
Право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржника виконання всіх зобов`язань в межах відступлення права вимог у фактора виникає з моменту підписання Акту приймання-передачі права вимоги (додаток 2 до цього договору). 
Отже, сторонами договору факторингу № 09/06/1/2025 від 09.06.2025 року визначено, що фактор ТОВ «Доступні фінанси» стає кредитором по відношенню до боржника ОСОБА_1 стосовно заборгованості та сум витрат клієнта на примусове стягнення заборгованості і набуває права вимоги в момент підписання сторонами договору Акту прийому-передачі права вимоги. 
Згідно Акту приймання-передачі права вимоги до договору факторингу № 09/06/1/2025 від 09.06.2025 року складеного 09.06.2025 року та Акту приймання-передачі документації до договору факторингу № 09/06/1/2025 від 09.06.2025 року складеного 09.06.2025 року на виконання вимог договору факторингу № 09/06/1/2025 від 09.06.2025 року клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги та документацію: договір про надання споживчого кредиту № 11373759000 від 18.07.2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 з усіма додатками та додатковими угодами (копія); договір іпотеки (реєстровий номер 2546) від 18.07.2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 з усіма додатками та додатковими угодами (копія); договір про внесення змін та доповнень від 06.03.2009 року (реєстровий номер 505) до договору іпотеки(реєстровий номер 2546) від 18.07.2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 (копія); копії судового та виконавчого провадження.
Відповідно до розрахунку суми витрат клієнта на примусове стягнення заборгованості, в тому числі понесені клієнтом відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», який є додатком № 2.1 до договору факторингу № 09/06/1/2025 від 09.06.2025 року сума понесених витрат клієнта на примусове стягнення яка підлягає компенсації фактором складає 79157,78 грн. 
З моменту підписання 09.06.2025 року обома сторонами договору факторингу № 09/06/1/2025 від 09.06.2025 року акту прийому-передачі права вимоги, до ТОВ «Доступні фінанси» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 11373759000 від 18.07.2008 року.
З урахуванням викладених обставин, колегія суддів вважає, що ТОВ «Доступні фінанси» набуло всіх прав за зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникли за договором про надання споживчого кредиту № 11373759000 від 18.07.2008 року. 
Із матеріалів справи вбачається, що 09.06.2025 року між ТОВ « Доступні фінанси» та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення прав вимоги (цесія). 
Відповідно до п.1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених договором, ТОВ «Доступні фінанси» передає (відступає) ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 набуває належні цедентові права вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 11373759000 від 18.07.2008 року, що укладений між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є АТ «Укрсиббанк».
Сторони погодили, що до цесіонарія переходять всі права, які належать цеденту за кредитними договорами (в тому числі права на донарахування штрафних санкцій на умовах передбачених кредитними договорами). 
Відступлення прав вимоги за кредитним договором, розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення та передачі прав вимоги, включаючи, але не обмежуючись: прав вимоги сплати основного зобов`язання за кредитними договорами; прав вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірах, встановлених кредитними договорами, нарахованих станом на дату укладення цього договору; прав вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірах, встановлених кредитними договорами, в майбутньому після укладення цього договору по дату виконання зобов`язань в повному обсязі; прав вимоги сплати комісій в розмірах, встановлених кредитними договорами, нарахованих на дату укладення цього договору; прав вимоги сплати комісій в розмірах, встановлених кредитними договорами, в майбутньому після укладення цього договору по дату виконання зобов`язань в повному обсязі; прав вимоги сплати неустойки (пені, штрафів) у випадку невиконання або неналежного виконання боржником умов кредитних договорів, які виникнуть та/або можуть виникнути в майбутньому після укладення цього договору, в розмірах, встановлених кредитними договорами; прав вимоги інших платежів відповідно до умов кредитних договорів, які виникнуть та/або можуть виникнути в майбутньому після укладення цього договору; інші права, передбачені кредитними договорами.
Сторони підтверджують, що на день підписання цього договору загальна заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11373759000 від 18.07.2008 року складає: основна сума боргу – 36241,23 доларів США, що складає еквівалент 1500452,16 грн за курсом НБУ на дату укладення договору; проценти – 97943,49 доларів США, що складає еквівалент 4055036,78 грн за курсом НБУ на дату укладення договору (п. 1.2 договору).
Пунктом 3.2. договору про відступлення прав вимоги (цесія) передбачено, що в день виконання цесіонарієм зобов`язання по оплати прав, що відступаються, передати за актом приймання-передачі оригінали кредитних договорів, а також всі інші документи, отримані цементом від АТ «УкрСіббанк» за договором факторингу № 09/06/1/2025 від 09.06.2025 року, які забезпечують права, що відступаються за кредитними договорами та договором забезпечення, і інформацію, яка є важливою для їх здійснення. 
Згідно Акту приймання-передачі права вимоги від 09.06.2025 року, укладеного між ТОВ «Доступні фінанси» та ОСОБА_3 , складеного на виконання договору про відступлення прав вимоги (цесія) від 09.06.2025 року, цедент передає права вимоги цесіонарію, а цесіонарій приймає право вимоги в обсязі та умовах, визначених договором про надання споживчого кредиту № 11373759000 від 18.07.2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , з усіма додатками та додатковими угодами. Цедент і цесіонарій визнають, що відступлення пра вимоги набуває чинності безпосередньо з моменту укладення ними цього Акта. 
Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 набула всіх прав за зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникли за договором про надання споживчого кредиту № 11373759000 від 18.07.2008 року з моменту укладення Акту приймання-передачі права вимоги, тобто з 09.06.2025 року. 
Разом з тим, доказів того, що  ОСОБА_3 набула право грошової вимоги на суму витрат на примусове стягнення заборгованості, матеріали справи не містять.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина перша статті 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція дійсності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню (див., зокрема постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19)).
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відомостей про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) від 09.06.2025 року, укладеного між ТОВ « Доступні фінанси» та ОСОБА_3 матеріали справи не містять.
Однак, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа № 495/503/22, виданого 21.08.2024 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області в якому зазначено, що з метою погашення на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 18.07.2008 року № 11373759000 у розмірі 60 809,72 доларів США звернути стягнення на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , прийнятий у спадщину ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 , таким, що не підлягає виконанню, не врахував дію презумпції правомірності договору про відступлення прав вимоги (цесія), договір факторингу та договір відступлення права вимоги (цесія) не оскаржувалися та судом недійсними не визнавалися. 
Відповідно до частин першої-третьої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобов`язань на певних підставах не допускається.
Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).
Відповідно до статті 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.
Прощення (анулювання) боргу - це односторонній правочин, який вчиняє кредитор та який не потребує дій на його виконання. Під прощенням боргу розуміють звільнення кредитором боржника від виконання обов`язку, що на ньому лежить, повністю або частково. Правочин, спрямований на припинення зобов`язання прощенням боргу, треба вважати вчиненим в момент отримання боржником письмової заяви кредитора про прощення боргу.
Аналіз статті 605 ЦК України свідчить про те, що під прощенням боргу розуміють звільнення кредитором боржника від виконання обов`язку, що на ньому лежить, повністю або частково. За загальним правилом прощення боргу втілюється в односторонньому правочині, хоча сторони договору не позбавлені можливості укласти договір про прощення боргу (постанови Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 761/10758/17, від 07 грудня 2022 року у справі № 607/17164/19, від 05 червня 2024 року у справі № 757/46491/18-ц, на які посилався заявник у касаційній скарзі).
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).
Із матеріалів справи вбачається, що 15 липня 2025 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено угоду про прощення (анулювання) боргу.
В пункті 1 вказаної угоди зазначено, що за цією угодою, кредитор звільняє боржника від сплати боргу за договором про надання споживчого кредиту № 11373759000 від 18.07.2008 року (з усіма наступними змінами та доповненнями до нього), укладені між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , у повному обсязі (основна сума боргу 36241 доларів США 23 цента; проценти 97943 доларів США 49 центів та інші витрати кредитора, спрямовані на стягнення даного заборгованості зі сплати судового збору).
Всі зобов`язання боржника ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 11373759000 від 18.07.2008 року припиняються (анульовуються, прощуються) з моменту укладення (підписання) цієї угоди.
В судовому засіданні в суді першої інстанції 16.03.2026 року участь приймала ОСОБА_3 , яка просила задовольнити заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, що підтверджується протоколом судового засідання від 16.03.2026 року. 
З огляду на викладене, ураховуючи, що ОСОБА_3 , яка набула всіх прав кредитора за зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникли за договором про надання споживчого кредиту № 11373759000 від 18.07.2008 року, уклала угоду про прощення (анулювання) боргу від 15.07.2025 року, що свідчить про припинення зобов`язання ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 11373759000 від 18.07.2008 року, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 495/503/22, виданого 21.08.2024 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області в якому зазначено, що з метою погашення на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 18.07.2008 року № 11373759000 у розмірі 60 809,72 доларів США звернути стягнення на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , прийнятий у спадщину ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 , таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2026 року в частині відмови у визнанні виконавчого листа № 495/503/22, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 21.08.2024 року слід скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення.Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 495/503/22, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 21.08.2024 року таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 495/503/22, виданого 10.05.2024 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСіббанк» судовий збір у розмірі 75938,78 грн таким, що не підлягає виконанню не підлягає задоволенню, проте помилився в частині мотивів, тому ухвалу суду в цій частині слід змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови. 
Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 задовольнити частково. 
Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2026 року в частині відмови у визнанні виконавчого листа № 495/503/22, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 21.08.2024 року скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 495/503/22, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 21.08.2024 року таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.
Визнати виконавчий лист № 495/503/22, виданий 21.08.2024 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області в якому зазначено, що з метою погашення на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 18.07.2008 року № 11373759000 у розмірі 60 809,72 доларів США звернути стягнення на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , прийнятий у спадщину ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 , таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2026 року в частині відмови у визнанні виконавчого листа № 495/503/22, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 10.05.2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 30 липня 2026 року 

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю.Карташов

М.В. Назарова