Березівський районний суд Одеської області 

16.07.2026
Справа № 494/765/26
Провадження № 2/494/641/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2026 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді - Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Авдєєвої С.В.,
представник позивача – Федорова Д.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №494/765/26 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
31.03.2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Фінанс» звернулося до Березівського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 31.03.2026 року визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А.
Ухвалою суду від 03.04.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду.
Суд вважає зазначити, що у зв`язку з надмірним навантаженням справами, яке виходить за межі фізичної можливості розгляду кожної справи у розумні строки, оскільки у Березівському районному суді Одеської області наразі працює 2 (два) судді (за штатом 4 (чотири)), та які є водночас слідчими суддями на території колишнього Миколаївського, частини Лиманського та Березівського районів; постійними повітряними тривогами на території Одеської області; перебуванням судді Панчишина А.Ю. у липні 2026 року у щорічній відпустці та надходженням усіх справ у цей період лише судді Римар І.А., а тому суд позбавлений можливості проводити розгляд справи в розумні строки визначені ЦПК України.
На обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказав, що 07.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних та програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1298-5798. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 24900.00 грн., строк кредитування - 300 днів, базовий період – 14 днів, комісія за видачу кредиту – 15.00 % від суми кредиту; знижена % ставка – 1.20 % в день, стандартна % ставка: 1.50 % за кожен день користування кредитом. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов договору.Взяті на себе зобов`язання, відповідно до кредитного договору відповідач не виконав, тобто не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим, станом на 06.03.2026 року утворилася заборгованість у розмірі 98800.98 грн. Заборгованість складається з наступного: 21395.02 грн. – заборгованість за кредитом; 77405.96 грн. – прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Також, позивач просить стягнути з відповідача сплачені ним при поданні заяви до суду судові витрати в розмірі 2662 грн. 40 коп.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 02.08.2026 року.
У судовому засіданні 16.07.2026 року представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.
У судове засідання 16.07.2026 року відповідач не з`явився, однак 14.04.2026 на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, так як кредитний договір не укладався ні в електронній ні в паперовій формі, отже не містить підпису сторін, не підписані умови кредитування не можуть застосовуватись до правовідносин, позивачем не доведено факту видачі кредиту, розрахунок заборгованості суперечить вимогам законодавства. ОСОБА_1 зазначив, що не має власного примірника оригіналу оспорюваного договору та не визнає наданих позивачем копій, жодного документу, що міститься в матеріалах справи не підписував. За відсутності оригіналу кредитного договору не можливо встановити його умови. Електронні підписи кредитора та відповідача на всіх наданих копіях відсутні. Доказування позивача ґрунтується на припущеннях. Відповідач вважає, що позивачем не доведено факт перерахунку йому кредитних коштів. Доказом надання позичальнику кредитних коштів є первинні документи, розрахунок заборгованості не є джерелом доказування та не є первинним документом, а лише являється внутрішнім документом установи та не містить відомостей щодо передачі коштів позичальнику, також не підтверджує розмір заборгованості. Про перерахування кредитних кошів позичальнику фінансова установа повинна мати беззаперечні належні докази руху коштів у безготівковому порядку з усіма належними реквізитами для ідентифікації платника, одержувача та призначення платежу, однак таких доказів позивач не надав. Відповідач не ознайомлений з внутрішніми правилами надання послуг позивача. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с.54-74 том1).
14.04.2026 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування доказів, а саме просив витребувати у ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» оригінал договору про надання кредиту №1298-5798 від 07.11.2023 року та інші письмові докази для долучення до матеріалів справи та клопотання про надання оригіналів для огляду та виключення копій з числа доказів у справі, в якому просив витребувати у позивача оригінали договору про надання кредиту №1298-5798 від 07.11.2023 року, також оригінал первинного бухгалтерського документу щодо фактичного перерахунку грошових коштів ОСОБА_1 за вищевказаним договором (а.с.75-83), також відповідач подав клопотання про перевірку судом оригіналів електронних доказів (а.с.84-87 том1).
08.06.2026 року від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення, зазначила, що позичальник з метою укладення договору та отримання кредитних коштів формує відповідну заявку на сайті позивача. Відповідач попередньо ознайомився з договором та правилами надання споживчих кредитів, паспортом споживчого кредиту, інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та таблицею обчислення загальної вартості кредиту. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма умовами договору. На підтвердження укладення кредитного договору №1298-5798 від 07.11.2023 року укладений з ОСОБА_1 та позивачем, надано суду електронний доказ в паперовій формі, підписаний одноразовим ідентифікатором. Відповідач після отримання коштів не звертався з заявами про шахрайство, не оскаржував факт отримання коштів, не подавав заяв щодо несанкціонованої операції. Позивачем до позовної заяви на підтвердження перерахування грошових коштів відповідачу надавалась квитанція від АТ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів та довідка про перерахування суми кредиту. Перерахування кредитних коштів відбулось на картковий рахунок вказаний ОСОБА_1 під час заповнення заявки. У кредитному договорі сторонами погоджено умови щодо розміру процентів, порядку їх нарахування та строку кредитування, отже ОСОБА_1 погодився з вказаними умовами шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором А7044. Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем не нараховувались штрафи та пеня за невиконання зобов`язання за кредитним договором. Зважаючи на викладене вище представник позивача просить повністю задовольнити позовні вимоги та витребувати докази по справі (а.с.227-237 том1).
Ухвалою суду від 08.06.2026 року клопотання відповідача та представника позивача про витребування доказів по справі задоволено.
25.06.2026 року представник позивача заявила клопотання про витребування доказів, просила витребувати у АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» підтвердження належності банківської картки ОСОБА_1 , також витребувати у АТ КБ «Приватбанк» виписку з банківського рахунку ОСОБА_1 (а.с.52-53 том2).
26.06.2026 року відповідач до суду надіслав заперечення щодо клопотання позивача про витребування доказів у зв`язку з недоведеністю неможливості отримання доказів самостійно та пропуском строку подання такого клопотання (а.с57-60 том2).
Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). 
Заслухавши думку представника позивача, врахувавши думку відповідача викладену у відзиві на позов, врахувавши письмові пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 07.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних та програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1298-5798. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 24900.00 грн., строк кредитування - 300 днів, базовий період – 14 днів, комісія за видачу кредиту – 15.00 % від суми кредиту; знижена % ставка – 1.20 % в день, стандартна % ставка: 1.50 % за кожен день користування кредитом (а.с.11-17 том1).
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України зі змінами та доповненнями (далі ЦК України): «За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти».
ТОВ «УКР Кредит Фінанс» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконував.
У відповідності до статті 526 ЦК України: «Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу».
Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено: «Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів…».
Таким чином, станом на 06.03.2026 року утворилася заборгованість у розмірі 98800.98 грн. Заборгованість складається з наступного: 21395.02 грн. – прострочена заборгованість за кредитом; 77405.96 грн. – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Факт наявності заборгованості підтверджуються кредитним договором від 27.03.2026 року та розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.20-29).
Щодо заперечення відповідача стосовно отримання ним кредитних коштів, суд зазначає наступне:
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З огляду на вищезазначені норми Закону, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Указаний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 року №127/33824/19.
На підставі частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243св20).
Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, які підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, суд вважає, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір в електронній формі, підписаний ним одноразовим ідентифікатором.
Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Згідно історії по картковому рахунку з 07.11.2023 року по 08.11.2023 року наданої АТ «Райффайзен Банк» на адресу суду 03.07.2026 року вбачається, що 07.11.2026 року відбулося безготівкове зарахування від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 24900.00 грн. (а.с.80-81 том2).
З огляду на вищевказане, суд вважає, що позов ТОВ «УКР Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості необхідно задовольнити повністю та стягнути з останнього на користь ТОВ ««УКР Кредит Фінанс» заборгованість у розмірі 98800.98 грн. 00 коп.
Крім того, з відповідача відповідно до статті 141 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2662 грн. 40 коп., сплачений ТОВ «УКР Кредит Фінанс» при зверненні з позовом до суду.
На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Фінанс» (код ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407) загальну суму заборгованості за кредитним договором №1298-5798 від 07.11.2023 року в розмірі 98800 (дев`яносто вісім тисяч вісімсот) гривень 98 копійок, з яких:
-21395.02 грн. – прострочена заборгованість за кредитом; 
-77405.96 грн. – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Фінанс» (код ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Фінанс» (код ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407).
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення суду виготовлений та підписаний 20.07.2026 року.

Суддя  І.А. Римар