Справа № 703/3464/26 
2-о/703/144/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Криви Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,
заявниці ОСОБА_1 ,
представника заявниці ОСОБА_2 ,
заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаського району Черкаської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

встановив:

28 травня 2026 року в інтересах заявниці ОСОБА_1 до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області звернувся її представник адвокат Байда О.С., з вищевказаною заявою, в якій просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_7 як чоловіка та жінки без укладення шлюбу у період з 16.02.2002 по 21.12.2024 за адресою: АДРЕСА_1 .
Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Загальний термін спільного проживання становить 24 роки. Під час проживання однією сім`єю вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя.
ОСОБА_7 проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , та з 21.12.2024 вважався зниклим безвісти. 04.05.2026 представники військової частини НОМЕР_1 зателефонували заявниці і повідомили, що він загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 при виконанні бойового завдання поблизу населеного пункту Успенівка Покровського району Донецької області, тест ДНК підтвердив, що тіло належить йому. ОСОБА_7 поховали ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Попівка Черкаського району Черкаської області.
Вказує, що частину одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на момент загибелі ОСОБА_7 ) та п. 2 постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 заявниця отримати не може, оскільки у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 статті 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», право а призначення та отримання одноразової грошової допомоги має жінка з якою загибла особа проживала однією сім`єю, але не перебувала у шлюбі між собою, за умови, що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
Оскільки довести зазначену обставину в позасудовому порядку заявниця не може, тому звернулася з цією заявою до суду.
Вказує, що у ОСОБА_7 з кола осіб, які мають право на отримання частин вищевказаної грошової допомоги в зв`язку із загибеллю останнього є мати - ОСОБА_4 та троє повнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , які залучені заінтересованими особами у справі.
Зазначає, що заявниця та ОСОБА_7 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу 24 роки, побудували міцні сімейні стосунки, вели спільне господарство, любили та підтримували один одного, спільно відпочивали, були присутні на святах. ОСОБА_7 пересилав заявниці кошти , мали спільний бюджет та взаємні права і обов`язки, притаманні подружжю, здійснювали спільні витрати, мали усталені між сторонами відносини, притаманні подружжю. Після смерті колишньої дружини ОСОБА_7 , на той час неповнолітній син ОСОБА_6 проживав разом із ними за цією ж адресою. Заявниця про нього дбала, відвідувала школу на збори та на свята, цікавилася його шкільним життям.
Метою звернення заявниці до суду із заявою ро встановлення факту, що має юридичне значення є можливість звернення до відповідних органів задля призначення і отримання матеріальних виплат, соціальних гарантій та отримання одноразової грошової допомоги, враховуючи, що її чоловік загинув в період виконання службових обов`язків (під час бойових дій). 
02 червня 2026 року ухвалою судді відкрито провадження за вказаною заявою, вирішено розгляд справи проводити за правилами окремого провадження та призначено судовий розгляд.
02 липня 2026 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшли пояснення представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Ісакової Є.К., узагальнені доводи в яких зводяться до того, що заявницею не надано доказів, які би підтверджували факт її проживання із ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Відтак просили у задоволенні заяви відмовити.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник заявлені вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Зокрема заявник зазначила, що із ОСОБА_7 вони проживали разом більше 24 років за адресою АДРЕСА_1 . Вони разом вели спільне господарство, мали спільний побут. Також вказала, що після смерті колишньої дружини ОСОБА_7 з ними разом проживав на той час неповнолітній син ОСОБА_7 - ОСОБА_6 . Вони разом його виховували, опікувалися ним, вона безпосередньо відвідувала шкільні збори, приймала участь у всіх закладах. Коли ОСОБА_8 виріс, вони разом відправляли його до армії. Донька ОСОБА_7 - ОСОБА_9 після смерті своєї мами проживала у бабусі і дідуся по маминій лінії в Уманському районі Черкаської області, а інший син - ОСОБА_5 - проживав у бабусі ОСОБА_4 . Після того, як ОСОБА_7 призвали на військову службу, вони продовжували спілкування, він їй переказував кошти, матеріально допомагав. Шлюб із ОСОБА_7 вони не укладали, бо не вважали це за потрібне, зареєстрований ОСОБА_7 був у її будинку. Аж поки у 2024 році вона дізналася, що він зник безвісти. У травні 2026 року їй зателефонували працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 та повідомили, що ОСОБА_7 загинув. 11.05.2026 ОСОБА_7 поховали із дому його матері ОСОБА_4 , оскільки остання не дозволила ховати його із двору ОСОБА_1 . Вважає, що вона має право на одноразову грошову допомогу, у зв`язку з чим звернулася до суду із цією заявою та просила її задовольнити. 
Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні вказала, що ОСОБА_7 це її батько. Також пояснила, що вона після смерті мами 18 років проживала в м. Умань разом із бабусею, тому про те, як і з ким проживав її батько, їй мало відомо. 
Заінтересована особа ОСОБА_4 , яка є мамою ОСОБА_7 в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_1 «забрала» у дітей батька, також вони проживали як кіт із собакою, сварилися. Коли ОСОБА_10 приїжджав до неї (мами), ОСОБА_11 постійно телефонувала до нього, щоб він повертався до неї. На війну ОСОБА_7 проводжали ОСОБА_12 (донька) та її чоловік. Коли ОСОБА_10 пішов на війну речі його залишилися у будинку заявниці ОСОБА_1 .
Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Також в судове засідання не з`явилися, заінтересовані особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є синами загиблого ОСОБА_7 , про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зі слів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 участь у судових засіданнях вони приймати не бажають.
Також в судовому засіданні були допитані свідки за клопотанням заявника.
Так, свідок ОСОБА_13 пояснив, що він наразі є старостою села. Знаю родину ОСОБА_1 і ОСОБА_7 , підтверджує суду той факт, що останні проживали разом як чоловік та дружина близько 22 років. Також, він як член комісії складав акт про встановлення фактичного місця проживання, ними дійсно було встановлено, що за адресою проживання ОСОБА_1 знаходяться речі, які належать ОСОБА_7 та його автомобіль. Також, приблизно у 2011 році він допомагав цій сім`ї проводити воду до ванної кімнати, за що ОСОБА_7 заплатив йому 2000 грн. Вказав, що ОСОБА_1 і ОСОБА_7 проживали разом, відвідували свята, проводили разом час. 
Свідок ОСОБА_14 пояснила, що із заявницею та ОСОБА_7 вона проживає на одній вулиці більше 20 років. ОСОБА_1 та ОСОБА_7 проживали разом більше 20 років, завжди були разом, відвідували свята, гарна сім`я була, до них також приїжджали діти, всі спілкувалися дружно. Також, із дитинства з ними проживав син ОСОБА_7 ОСОБА_8 , з цієї ж хати його проводжали до армії. Підтвердила суду факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 проживали разом як чоловік та дружина більше 20 років.
Також свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона є свахою заявниці. Цю родину вона знає з 2008 року, коли син заявниці одружився на її доньці. При підготовці до весілля, вони разом із ОСОБА_7 їздили на закупівлю продуктів на весілля, оплачували розходи на весілля навпіл. Після весілля, вони, як свати, часто зустрічалися, спілкувалися, підтверджує суду факт спільного проживання як чоловіка та жінки ОСОБА_1 із ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_16 пояснила, що з ОСОБА_1 вона працювала на одній роботі. Приблизно у 2011 році їй зателефонувала ОСОБА_1 і попросила позичити гроші, оскільки вони із ОСОБА_7 робили ремонт, то вона зайняла їм 300 доларів, які через деякий час вони разом повернули. Стверджує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 проживали як чоловік та жінка однією сім`єю.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що вони із заявницею куми. Вказала, що родина ОСОБА_18 і ОСОБА_19 завжди була гостинною, вони всі разом спілкувалися, їздили один до одного, відмічали свята. Про те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_7 жили однією сім`єю, знає усе село. Деякий час вона (свідок) працювала у школі завгоспом, у той час з ОСОБА_1 та ОСОБА_7 проживав син ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , приблизно з другого класу. ОСОБА_1 завжди приймала участь у вихованні ОСОБА_8 , відвідувала шкільні збори, свята. Коли ОСОБА_8 виріс, його проводжали до армії з будинку ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Також і ОСОБА_7 проводжали на війну з будинку ОСОБА_1 . ОСОБА_4 також приймала участь у вихованні ОСОБА_8 як бабуся. Підтверджує той факт, що ОСОБА_1 і ОСОБА_7 проживали однією сім`єю більше 20 років.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що вона є близькою подругою доньки ОСОБА_1 - ОСОБА_21 . Із ОСОБА_22 вони разом працювали та близько дружили, до них на робот часто заїжджав ОСОБА_23 , їхнє спілкування було близьким, він сприймав її майже за доньку, при зустрічі обіймав, давав кошти. Також їй відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 жили однією сім`єю, і вона була свідком купівлі автомобіля ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . 
Свідок ОСОБА_24 пояснив, що вони із ОСОБА_25 познайомилися на рибалці, потім стали дружити сім`ями, їздили один до одного у гості. ОСОБА_7 завжди був із ОСОБА_1 , позиціонували себе як сім`я. Знає, що проживали вони разом більше п`яти років точно, бо у 2006 році він купував автомобіль, то він позичав у ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , кошти на придбання автомобіля.
Свідок ОСОБА_26 пояснила, що її чоловік - це хрещений ОСОБА_7 . Цю сім`ю вона знає давно, більше 20 років, вона у них часто бувала у гостях, знає, що ОСОБА_1 і ОСОБА_7 разом робили ремонт, тримали господарство, облаштовували будинок. Також із ОСОБА_1 та ОСОБА_7 проживав і син ОСОБА_7 . ОСОБА_8 , приблизно з другого класу. Знає випадок, коли ОСОБА_8 вже приїжджав з армії, то дарував ОСОБА_27 квіти, сприймав її як маму. ОСОБА_1 і ОСОБА_7 проживали однією сім`єю, разом відвідували концерти, свята.
Суд, заслухавши доводи заявника, заінтересованих осіб, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку. 
Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
У постанові від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, належать до юрисдикції цивільного суду. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд відповідних справ за правилами цивільного судочинства.
Судом встановлено, що заявниця зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджено копією паспорта заявниці, та у судовому засіданні учасниками справи не оспорено, також підтверджено показами свідків.
Згідно акта встановлення фактичного місця проживання від 6.05.2025, складеного членами комісії: депутатом сільської ради В. Одородько, старостою села В. Вибивайло, діловодом Л. Павловською, була проведена перевірка обставин фактичного місця проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Перевіркою встановлено, що за даною адресою знаходиться житловий будинок, власником якого є ОСОБА_1 , і дійсно в її будинку та дворі, виявлено речі, які належить ОСОБА_7 , а саме одяг, взуття, спільні з нею фотознімки, та його автомобіль, що підтверджує факт їхнього спільного проживання. 
Згідно довідки № 173 від 19.05.2025, виданої виконавчим комітетом Тернівської сільської ради Черкаського району Черкаської області , Попівський старостинський округ, про те, що ОСОБА_1 дійсно є цивільною дружиною ОСОБА_7 , з яким з 16.02.2002 та по даний час проживали разом та вели спільне господарство в АДРЕСА_1 .
Також заявницею були надані платіжні інструкції за 17.04.2024,21.05.2024, 12.09.2024 про переказ коштів від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 , у призначенні платежу вказано «переказ власних коштів дружині».
Згідно копії сповіщення сім`ї № 358 ІНФОРМАЦІЯ_4 сповіщає ОСОБА_4 про те, що її син молодший сержант ОСОБА_7 21.12.2024 зник безвісти.
Також судом було досліджено фрагмент відео з весілля сина ОСОБА_1 , де його благословляють заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , як батьки. 
Окрім того, заявницею були надані фото спільного життя, відпочинку з ОСОБА_7 з різних періодів життя, якого на фото опізнала донька ОСОБА_28 . 
Відповідно до ч.1 ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Згідно ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно п.2 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Відповідно до ч.1 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
Згідно ч.4 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року за №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (у редакції, чинній станом на день смерті ОСОБА_7 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень. 
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.
Заявник ОСОБА_1 стверджує, що із ОСОБА_7 , вони з лютого 2002 року проживали як подружжя, маючи спільний бюджет, спільний побут, спільні витрати, виховували дітей.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».
Також, у постанові Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі №552/4291/22 зазначив, що «для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути: довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства тощо».
З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заявником ОСОБА_1 доведено належними та допустимими доказами, що вона проживала з ОСОБА_7 з лютого 2002 року по день його загибелі, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мали спільний побут та взаємні права і обов`язки.
За вказаних обставин, суд не приймає до уваги доводи представника заінтересованої особи Міністерства оборони України про недоведеність належними та допустимими доказами заявлених ОСОБА_1 вимог.
Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Приймаючи до уваги, що заявником ОСОБА_1 доведено належними та допустимими доказами, що вона та ОСОБА_7 з лютого 2002 року по день його загибелі, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мали спільний побут та взаємні права і обов`язки, та враховуючи, що факт їх проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у вказаний період часу породжуватиме для заявника ОСОБА_1 юридичні наслідки щодо реалізації прав, визначених Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а встановити даний факт у позасудовому порядку остання не має можливості, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.4, 76-81, 82, 89, 95, 263-265, 268, 293, 315 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задовольнити.
Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , як чоловіка та жінки без укладення шлюбу у період з 16.02.2002 по 21.12.2024 за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 24.08.2026. 

Головуючий: Ю. В. Крива