| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/29603/24 Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючий суддя  Парінов А.Б.,
судді:  Беспалов О.О.,
Кравченко Є.Д.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року  у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «МЕТРОПОЛІЯ» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна компанія "Метрополія" звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві від 28.12.2023 № 10272818/44514087 про відмову у реєстрації податкової накладної від 27.10.2023 № 6, а також зобов`язати Державну податкову службу України здійснити реєстрацію цієї податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних днем її фактичного подання - 17.11.2023.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після зупинення реєстрації податкової накладної позивач подав контролюючому органу первинні документи, які підтверджують здійснення господарської операції та наявність підстав для реєстрації податкової накладної, проте комісія регіонального рівня їх не врахувала і прийняла рішення про відмову в реєстрації.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 28.12.2023 № 10272818/44514087 про відмову у реєстрації податкової накладної від 27.10.2023 № 6 і зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати цю податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання на реєстрацію - 17.11.2023.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної контролюючий орган не зазначив конкретного критерію ризиковості здійснення операцій із розрахованим показником і не навів переліку документів, необхідних та достатніх для прийняття рішення про реєстрацію, а спірне рішення про відмову не містить мотивів його прийняття та відомостей про те, які саме документи не подано і чому подані документи не враховано.
Не погодившись із зазначеним рішенням, Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.
На обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не з`ясував усіх обставин справи, порушивши принцип офіційного з`ясування обставин, а зупинення реєстрації податкової накладної від 27.10.2023 № 6 здійснено правомірно відповідно до пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Апелянт зазначає, що після подання позивачем первинних пояснень і документів комісія регіонального рівня надіслала повідомлення від 20.12.2023 № 10208079/44514087 із конкретним переліком додаткових документів, однак позивач їх не подав, що відповідно до пунктів 9, 10 Порядку № 520 є підставою для відмови в реєстрації податкової накладної. Також апелянт посилається на неврахування судами змін до Порядку № 520, внесених наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2023 № 19, на що вказав Верховний Суд у постановах від 24.03.2025 у справі № 140/32696/23 та від 31.03.2025 у справі № 140/20330/23. Крім того, апелянт вважає безпідставним дослідження судом документів, які не подавалися комісії, та зазначає, що зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну є втручанням у дискреційні повноваження контролюючого органу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що реєстрацію податкової накладної зупинено без визначення, які конкретно документи слід подати; зі змісту спірного рішення неможливо встановити, копії яких документів досліджувались комісією та які саме документи не надано; здійснення моніторингу є превентивним заходом і не повинно підміняти проведення податкових перевірок; посилання апелянта на постанови Верховного Суду у справах № 140/32696/23 і № 140/20330/23 підтверджують неправомірність дій контролюючого органу, оскільки в тих справах орган чітко вказав, які саме документи слід надати, чого у цій справі зроблено не було; зобов`язання зареєструвати податкову накладну не є втручанням у дискреційні повноваження та відповідає завданням адміністративного судочинства.
Колегія суддів встановила такі обставини.
Основним видом діяльності позивача за КВЕД є 71.12 - діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.
18.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лиманська вітроелектростанція" (замовник) та позивачем (виконавець) укладено договір про виконання проектних робіт № 10/01-03/02, за пунктом 1.1 якого виконавець зобов`язався виконати роботи з розробки проектної документації у дві стадії, "П" та "Р", з супроводом комплексної експертизи проекту за стадією "П". Загальна вартість робіт за пунктом 2.1 договору становить 607 511 грн 67 коп., окрім того податок на додану вартість 121 502 грн 33 коп., разом 729 014 грн 00 коп.
27.10.2023 на підставі рахунку від 25.10.2023 № 2 замовник сплатив позивачу аванс у розмірі 146 316 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 27.10.2023 № 184.
Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню.
За фактом настання першої події позивач склав податкову накладну від 27.10.2023 № 6 на суму 146 316 грн 00 коп., у тому числі податок на додану вартість 24 386 грн 00 коп., і 17.11.2023 подав її на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних. Отже, спірна податкова накладна складена на суму авансового платежу, а постачання проектних робіт на дату її складення ще не відбулося.
20.11.2023 позивачу направлено квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної від 27.10.2023 № 6 з тих підстав, що обсяг постачання товару/послуги 71.12 перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток 3 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165). Платнику запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.
14.12.2023 позивач подав контролюючому органу письмові пояснення та копії документів, а саме договір про виконання проектних робіт, платіжну інструкцію, виписку з поточного рахунку та акт звірки взаємних розрахунків. Цю обставину позивач підтвердив у відповіді на відзив від 01.08.2024.
20.12.2023 комісія регіонального рівня Головного управління ДПС у м. Києві надіслала позивачу повідомлення № 10208079/44514087 про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Цим повідомленням позивачу запропоновано надати первинні документи щодо постачання товарів, послуг, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг), а в графі додаткової інформації - додатки до договору (договірна ціна, акт про відсутність зауважень, акт допуску), документи щодо постачальників матеріалів (договір, видаткові накладні, акти, товарно-транспортні накладні, розрахункові документи), документи щодо залучення субпідрядників (договір, акти, розрахункові документи), штатний розпис, накази на призначення працівників, відомості про нарахування заробітної плати застрахованим особам, документальне підтвердження наявності виробничих потужностей (власних або орендованих основних засобів, офісного чи складського приміщень), а також зазначено, що звіт за формою № 20-ОПП не поданий.
Факт отримання цього повідомлення 20.12.2023 позивач визнав у відповіді на відзив від 01.08.2024, де відтворив його номер, дату та зміст.
Додаткових письмових пояснень і копій документів у відповідь на повідомлення від 20.12.2023 № 10208079/44514087 позивач контролюючому органу не подавав. Цю обставину позивач визнав прямо: у клопотанні про приєднання до матеріалів справи від 19.07.2024 він зазначив, що всі документи, які додані до позовної заяви, подавались до контролюючого органу після зупинення реєстрації податкової накладної від 27.10.2023 № 6, а додаткових не подавалось, у тому числі довільного формату.
Відповідно до частини першої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обґрунтованих підстав вважати наведене визнання недостовірним колегія суддів не встановила, а тому факт неподання позивачем додаткових пояснень і документів після отримання повідомлення від 20.12.2023 є встановленим.
28.12.2023 комісія регіонального рівня Головного управління ДПС у м. Києві прийняла рішення № 10272818/44514087 про відмову у реєстрації податкової накладної від 27.10.2023 № 6 у зв`язку з ненаданням / частковим наданням додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів. У графі "Додаткова інформація" цього рішення відомостей не зазначено.
29.12.2023 позивач подав скаргу до Державної податкової служби України, за результатами розгляду якої рішенням від 05.01.2024 № 855/44514087/2 скаргу залишено без задоволення, а рішення від 28.12.2023 № 10272818/44514087 без змін.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до абзацу першого пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 7 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної / розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.
Механізм подальших дій платника податку і контролюючого органу визначено Порядком № 520. Наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2023 року № 19, який набрав чинності 08.03.2023, до цього Порядку внесено зміни, якими запроваджено окремий, другий етап взаємодії платника і комісії регіонального рівня. Спірні правовідносини виникли у листопаді та грудні 2023 року, тобто після набрання чинності цими змінами, а тому Порядок № 520 підлягає застосуванню саме в редакції наказу № 19.
Відповідно до абзаців другого, третього та четвертого пункту 9 Порядку № 520 за результатами розгляду поданих письмових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, або приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, або надсилає повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку з пропозицією щодо надання платником податку додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування.
Абзацом шостим пункту 9 Порядку № 520 встановлено, що платник податку має право подати до контролюючого органу додаткові пояснення та копії документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, протягом 5 робочих днів з дня, наступного за днем отримання Повідомлення.
Згідно з абзацом дев`ятим пункту 9 Порядку № 520, якщо платник податку не надав додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі протягом 5 робочих днів, що настають за днем граничного строку їх подання, визначеного абзацом шостим цього пункту.
Пунктом 10 Порядку № 520 передбачено, що комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі в разі ненадання / часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення, та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Аналіз наведених норм свідчить, що з 08.03.2023 процедура має два послідовні етапи. На першому платник у відповідь на квитанцію подає пояснення і документи на власний розсуд. На другому, якщо комісія вважає подане недостатнім, вона зобов`язана надіслати повідомлення за формою додатка 2 з конкретизацією того, що саме слід надати додатково, а платник має п`ять робочих днів для реагування. Ненадання додаткових пояснень і документів після отримання Повідомлення є самостійною підставою для відмови в реєстрації, прямо передбаченою абзацом другим пункту 10 Порядку № 520.
Отже, законодавець поклав обов`язок конкретизувати перелік необхідних документів саме на стадію Повідомлення, а не на стадію квитанції про зупинення реєстрації.
У постанові від 24 березня 2025 року у справі № 140/32696/23 Верховний Суд зазначив: "Наслідком невиконання платником податків вимог пункту 9 Порядку № 520 в частині подання додаткових документів протягом 5 робочих днів з дня, наступного за днем отримання Повідомлення, є прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН." Там само Верховний Суд вказав: "В цьому випадку саме по собі ігнорування платником податків пропозиції контролюючого органу, викладеної в Повідомленні, є самостійною підставою для прояву негативної дискреції."
У цій же постанові Верховний Суд відхилив довід платника про непогодження з переліком витребуваних документів: "Та обставина, що позивач не згоден із переліком документів, визначених у Повідомленнях, не свідчить про нівелювання обов`язку із надання таких документів або додаткових пояснень із обґрунтуванням причин неможливості їх надання чи необґрунтованості їх витребування." Верховний Суд також зазначив: "Обґрунтованість та достатність конкретизації необхідних додаткових документів, які наводилися у зазначених Повідомленнях, не є предметом оцінки у цій справі, оскільки позивачем у відповідь на Повідомлення не було вчинено жодних дій."
Наведені висновки розвинуто і конкретизовано у постанові від 02 липня 2026 року у справі № 140/12934/24, ухваленій за фактичних обставин, подібних до обставин цієї справи: податкові накладні складено на суми авансових платежів, реєстрацію зупинено за пунктом 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, первинні пояснення платник подав, комісія надіслала повідомлення за додатком 2, платник на них не відреагував, а графу "Додаткова інформація" рішень про відмову не заповнено. У цій постанові Верховний Суд зазначив: "Непогодження платника з доцільністю, необхідністю або релевантністю документів, зазначених у повідомленні комісії регіонального рівня, не звільняє його від необхідності скористатися процедурною можливістю, передбаченою пунктом 9 Порядку № 520, та повідомити про це контролюючий орган у встановлений строк."
Верховний Суд у зазначеній справі окреслив і зміст цієї процедурної можливості, вказавши, що саме на цьому етапі платник має можливість подати додаткові документи, надати додаткові пояснення, зазначити, що відповідні документи вже були подані раніше, пояснити, що запитувані документи не існують або не передбачені умовами договору, обґрунтувати, чому певні документи не стосуються інформації, зазначеної у податковій накладній.
Верховний Суд також вказав, що платник не може ігнорувати повідомлення комісії регіонального рівня про необхідність подання додаткових пояснень та/або документів, а потім посилатися у суді на те, що запитувані документи вже подавалися, не існували або не були релевантними, якщо такі пояснення не були надані контролюючому органу у встановлений строк.
Щодо незаповненої графи "Додаткова інформація" Верховний Суд у справі № 140/12934/24 сформулював такий висновок: "За таких обставин формальна відсутність додаткової конкретизації у графі "Додаткова інформація" спірних рішень не нівелює правового значення попередніх повідомлень комісії регіонального рівня і не свідчить про протиправність рішень про відмову."
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. А отже, наведені висновки є обов`язковими для врахування у цій справі.
Застосовуючи їх до встановлених обставин, колегія суддів дійшла таких висновків.
Комісія регіонального рівня не прийняла рішення про відмову одразу за наслідками розгляду поданих 14.12.2023 пояснень і документів, а скористалася процедурою, передбаченою пунктом 9 Порядку № 520, і 20.12.2023 надіслала позивачу повідомлення № 10208079/44514087. Це повідомлення містить конкретний перелік документів: додатки до договору із зазначенням договірної ціни, акта про відсутність зауважень та акта допуску, документи щодо постачальників матеріалів і субпідрядників із переліком їх видів, штатний розпис, накази на призначення працівників, відомості про нарахування заробітної плати, документи про наявність виробничих потужностей. Такий перелік є визначеним і дозволяє платнику встановити, що саме від нього вимагається.
Позивач отримав це повідомлення 20.12.2023, що він визнає, однак додаткових пояснень і копій документів у встановлений абзацом шостим пункту 9 Порядку № 520 п`ятиденний строк не подав. Не подав він і пояснень про те, що витребувані документи вже надавалися 14.12.2023, не існують, не передбачені умовами договору або не стосуються інформації, зазначеної у спірній податковій накладній.
Таким чином, підставою для прийняття рішення від 28.12.2023 № 10272818/44514087 стало не первинне ненадання документів після квитанції про зупинення реєстрації, а ненадання додаткових пояснень і документів після отримання Повідомлення, тобто обставина, прямо передбачена абзацом другим пункту 10 Порядку № 520. Формулювання підстави відмови в спірному рішенні дослівно відтворює цю норму і відповідає фактичним обставинам.
Колегія суддів оцінює доводи апеляційної скарги та заперечення позивача таким чином.
Довід позивача про те, що у квитанції від 20.11.2023 не конкретизовано перелік документів, необхідних та достатніх для прийняття рішення про реєстрацію, є таким, що не спростовує правомірності спірного рішення. За пунктом 9 Порядку № 520 у редакції наказу № 19 обов`язок конкретизації покладено на стадію Повідомлення, і контролюючий орган цей обов`язок виконав, надіславши повідомлення від 20.12.2023 з переліком витребуваного. А отже, дефекти змісту квитанції, на яких побудовано рішення суду першої інстанції, за наявності подальшого конкретного Повідомлення і за відсутності реагування на нього самостійного значення для вирішення спору не мають.
Довід позивача про те, що зі змісту рішення від 28.12.2023 неможливо встановити, копії яких документів досліджувались комісією та яких документів не вистачило, колегія суддів відхиляє. По-перше, незаповнення графи "Додаткова інформація" за наведеним висновком Верховного Суду у справі № 140/12934/24 не нівелює правового значення попереднього Повідомлення. По-друге, у постанові від 31 березня 2025 року у справі № 140/20330/23 Верховний Суд зазначив, що форму рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування змінено згідно з наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2023 року № 19, і "в оновленій формі відсутня можливість обрати з переліку найменування документів, яких не вистачає, або підкреслити відповідний вид документів". Отже, для рішень, прийнятих після 08.03.2023, вимога позначити в самому рішенні конкретні документи нормативного підґрунтя не має.
Довід позивача про те, що здійснення моніторингу є превентивним заходом і не повинно підміняти проведення податкових перевірок, є правильним по суті, однак висновку у цій справі не змінює. Частина витребуваних повідомленням від 20.12.2023 відомостей, зокрема щодо штатного розпису, нарахування заробітної плати та виробничих потужностей, справді стосується оцінки виробничої спроможності платника. Проте визначальною у цій справі є інша обставина: позивач не подав жодних додаткових пояснень, у яких міг би заявити контролюючому органу про нерелевантність, відсутність або попереднє подання відповідних документів. Саме за таким критерієм Верховний Суд у справі № 140/12934/24 відмежував цю правову ситуацію від тієї, що розглядалася в постанові від 02 грудня 2025 року у справі № 400/996/25, у якій визначальним було питання, чи можуть документи щодо трудових ресурсів бути самостійною підставою для відмови в реєстрації податкової накладної.
Довід позивача про те, що посилання апелянта на постанови у справах № 140/32696/23 і № 140/20330/23 свідчать на його користь, оскільки в тих справах контролюючий орган чітко вказав, які документи слід надати, суперечить матеріалам справи. Повідомлення від 20.12.2023 № 10208079/44514087 містить конкретний перелік документів, а його зміст позивач сам відтворив у відповіді на відзив від 01.08.2024. Крім того, позивач не заперечував проти цього переліку у спосіб, передбачений пунктом 9 Порядку № 520, а виклав свої заперечення лише під час судового розгляду. Таким чином, обґрунтованість і достатність конкретизації витребуваного за наведеною позицією Верховного Суду у справі № 140/32696/23 предметом оцінки у цій справі не є.
Довід апеляційної скарги про безпідставне розширення предмета доказування колегія суддів приймає частково. Правомірність акта індивідуальної дії оцінюється за тими обставинами і документами, які були наявні у комісії на момент його прийняття. Документи, які позивач додав до позовної заяви, але не подав комісії у відповідь на Повідомлення, не могли бути враховані нею і не можуть обґрунтовувати протиправність рішення від 28.12.2023.
Довід апеляційної скарги про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи є обґрунтованим. Суд першої інстанції не встановив факту надіслання позивачу повідомлення від 20.12.2023 № 10208079/44514087, не дослідив його зміст і не з`ясував, як і коли позивач на нього зреагував. У мотивувальній частині рішення згадано лише про направлення позивачем повідомлення про подання пояснень та копій документів, тобто про документ платника, а другий етап процедури, запроваджений наказом № 19, залишився поза увагою суду. Натомість саме ці обставини Верховний Суд у постанові у справі № 140/20330/23 визначив як такі, що входять до предмета доказування, приписавши судам з`ясувати, "чи були повідомлення про надання додаткових документів надіслані платнику податків, який перелік документів контролюючий орган просив надати, як і коли платник на такі повідомлення зреагував".
Крім того, суд першої інстанції обґрунтував висновок про протиправність спірного рішення посиланнями на правові позиції, сформовані за Порядком № 520 у редакції до 08.03.2023, коли механізму Повідомлення за додатком 2 не існувало, чим неправильно застосував норми матеріального права до правовідносин, що виникли в листопаді та грудні 2023 року.
Колегія суддів також звертає увагу, що в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції відтворено реквізити іншого акта, а саме рішення від 29.09.2023 № 9622412/43091541 про відмову в реєстрації податкової накладної № 104 від 11.08.2023, які до предмета цього спору не належать.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Головне управління ДПС у м. Києві цей обов`язок виконало: воно довело дотримання алгоритму пунктів 9 та 10 Порядку № 520, а саме розгляд первинно поданих пояснень, надіслання Повідомлення з конкретним переліком документів і прийняття рішення про відмову після спливу строку, наданого платнику для реагування.
Таким чином, рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві від 28.12.2023 № 10272818/44514087 прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а тому підстав для визнання його протиправним і скасування немає.
Позовна вимога про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну від 27.10.2023 № 6 в Єдиному реєстрі податкових накладних є похідною від вимоги про скасування рішення про відмову. 
За частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом. Оскільки умови, визначені пунктами 9 та 10 Порядку № 520, позивачем не виконано, а рішення про відмову є правомірним, підстав для задоволення похідної вимоги також немає. 
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з пунктами 1 та 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За наведеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна компанія "Метрополія" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві та Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді: О.О. Беспалов
Є.Д. Кравченко

(Повний текст постанови суду виготовлено 19 серпня 2026 року)