Справа № 711/5034/26
Номер провадження 3/711/1269/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2026 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Михальченко Ю.В, за участі, захисника – Дубинського В. М. розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (протокол серії ЕПР1 №660934 від 08.05.2026 року) про притягнення: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП суддя, –

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Судом встановлено, що 08 травня 2026 року о 21 год. 17 хв. в м. Черкаси по вул. Володимира Великого (Гагаріна), 83, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «RENAULT DUSTER», д/н НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора «Drager 6820», тест № 1186 результат 0,50 проміле, з результатом згоден. Від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не відомі. Про місце, день та час розгляду справи був належним чином повідомлений.
Захисником ОСОБА_1 - адвокатом Макеєвим В.Ф. було подане клопотання з додатками про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Клопотання мотивоване тим, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 660934 від 08.05.2026 ОСОБА_1 нібито перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху. На підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи долучено відеозапис із нагрудної камери працівника поліції та рапорт працівника поліції.
Разом із тим захисник вказав, що рапорт працівника поліції сам по собі не може бути безумовним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, пославшись на відповідну правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.05.2020 у справі № 524/5741/16-а (провадження № К/9901/33786/18).
Захисник звернув увагу суду на те, що складанню адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП передувала дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ОСОБА_1 та невстановленого пішохода за адресою: м. Черкаси, вул. Володимира Великого, 83. Зазначив, що ОСОБА_1 самостійно викликав на місце події працівників поліції та бригаду екстреної медичної допомоги, при цьому пішохід від госпіталізації відмовився та претензій до ОСОБА_1 не мав, що, за твердженням захисника, підтверджується відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.
Захисник також повідомив, що 12.05.2026 звернувся до Управління патрульної поліції в Черкаській області з адвокатським запитом № 769/05/2026, у якому просив надати записи службових відеореєстраторів працівників поліції, які 08.05.2026 здійснювали оформлення ДТП за участю ОСОБА_1 , а також записи нагрудних камер працівників поліції, які того ж дня здійснювали складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Після дослідження наданих відеозаписів захисник вважав, що працівниками поліції не дотримано вимог пункту 5 розділу II відповідної Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних засобів фото- і відеозапису, оскільки відеозйомка, за його твердженням, проводилася не безперервно.
Зокрема, захисник зазначив, що після того, як працівник поліції почув від ОСОБА_1 інформацію про нібито вживання ним після ДТП слабоалкогольного напою, останній почав телефонувати іншим працівникам поліції та обговорювати можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
За твердженням захисника, з метою приховування зазначених обставин нагрудна камера працівника поліції прикривалася, а в подальшому була закріплена на кузові службового автомобіля, унаслідок чого відеозапис не фіксує безперервно перебіг подій.
Крім того, захисник зазначив, що після того, як екіпаж поліції, який прибув для оформлення ДТП, залишив місце події, працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 переставити автомобіль на місце стоянки, хоча автомобіль перебував на пішохідній зоні. Надалі, за твердженням захисника, інший екіпаж поліції прибув на місце події та очікував моменту, коли ОСОБА_1 самостійно сяде за кермо та переставить автомобіль, що захисник розцінює як провокацію з метою притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також захисник посилався на те, що встановлення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння можливе лише за умови дотримання передбаченої законодавством процедури проведення огляду та належної фіксації його результатів.
Зазначив, що працівник поліції у разі наявності ознак сп`яніння повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу, а також роз`яснити право пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.
На думку захисника, з наданого відеозапису неможливо встановити, за допомогою якого саме технічного засобу проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Крім того, за його твердженням, працівник поліції не поінформував ОСОБА_1 про сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку відповідного технічного засобу, а також неможливо встановити, чи використовувалися раніше індивідуальні допоміжні засоби — трубки, через які здійснюється задування повітря до технічного засобу.
Посилаючись на пункт 22 Інструкції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, захисник зазначив, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Крім того, захисник зазначив, що відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є лише одним із джерел доказів у справі та сам по собі не є безумовним і достатнім доказом вини особи. На його думку, протокол має бути підтверджений іншими належними та допустимими доказами.
З огляду на викладене захисник вважав, що надані суду докази не підтверджують належним та допустимим способом факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому просив провадження у справі закрити.
16.07.2026 року через канцелярію суду ОСОБА_1 подав заяву, в якій зазначив, що відмовляється від послуг адвоката Макєєва В. Ф. та надалі його інтереси представлятиме адвокат Дубинський В. М.
29.07.2026 року адвокатом Дубинським В. М. до суду подано заяву про відмову в притягненні особи до адміністративної відповідальності. Свою заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не керував. Зазначив, що на відеозаписах, долучених працівниками поліції до матеріалів справи, зафіксовано, як працівники поліції під`їхали до автомобіля ОСОБА_1 , який на той момент перебував у нерухомому стані, та склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення. При цьому на зазначених відеозаписах не зафіксовано факту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також зупинки транспортного засобу працівниками поліції під час його руху. Захисник зазначив, що на момент прибуття працівників поліції ОСОБА_1 дійсно перебував у своєму автомобілі у стані алкогольного сп`яніння, однак транспортним засобом не керував. За його поясненнями, автомобіль необхідно було поставити до гаража, у зв`язку з чим ОСОБА_1 запросив свого знайомого ОСОБА_2 , який мав здійснити керування автомобілем. Крім того, захисник просив критично оцінити пояснення ОСОБА_1 , зазначені ним у протоколі про адміністративне правопорушення. Вказав, що такі пояснення ОСОБА_1 надав, фактично обмовивши себе, оскільки побоювався підвести свого знайомого ОСОБА_2 . При цьому захисник наполягав на тому, що ОСОБА_1 руху на автомобілі не здійснював. Захисник наголосив, що на долучених до матеріалів справи відеозаписах не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також факту зупинки працівниками поліції транспортного засобу під його керуванням. Таким чином, захисник вважав, що саме лише перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння в транспортному засобі, який перебував у нерухомому стані, за відсутності доказів керування ним транспортним засобом, не підтверджує наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. З огляду на викладене та з урахуванням принципу презумпції невинуватості захисник просив провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.
Крім того, захисником Дубінським В. М. було подане клопотання про виклик в межах судового засідання свідка ОСОБА_2 .
Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні повідомив, що очевидцем події, яка мала місце 08.05.2026 року о 21 год. 17 хв., він не був, оскільки того дня його знайомий ОСОБА_1 зателефонував йому та повідомив, що в його автомобілі закінчився бензин та попросив його сходити на автозаправну станцію з каністрою купити його. Того дня було жарко, і він прийшовши на заправку купив собі пляшку пива, випив його, набрав каністру бензину, приніс каністру ОСОБА_1 і пішов додому. Він не бачив чи керував транспортним засобом ОСОБА_1 , автомобіль стояв.
У судовому засіданні поліцейський взводу № 1 роти № 2 БУПП в Черкаській області ДПП сержант поліції Пінчук Ігор Олександрович пояснив, що 08.05.2026 року під час несення служби у складі екіпажу «Агат 110» надійшло орієнтування про можливе керування водієм транспортного засобу «RENAULT DUSTER» у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим зазначений транспортний засіб було зупинено. ОСОБА_3 підтвердив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «RENAULT DUSTER».
Заслухавши захисника, свідка, працівника поліції, дослідивши письмові матеріали справи, відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції та з відео з реєстратора службового автомобіля, заяву захисника, приходжу до наступного:
Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимогст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху,статтею 53цьогоЗакону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ст.130 ч.1 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Як встановлено в судовому засіданні,  ОСОБА_1 , 08 травня 2026 року о 21 год. 17 хв. в м. Черкаси по вул. Володимира Великого (Гагаріна), 83, керував транспортним засобом «RENAULT DUSTER», д/н НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора «Drager 6820», тест № 1186 результат 0,50 проміле, з результатом згоден. Від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України.
Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до п. п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з відеозаписом із відеореєстратора службового автомобіля, при збільшенні масштабу та сповільненні відтворення відеозапису зафіксовано повільний рух автомобіля «RENAULT DUSTER», д.н.з. НОМЕР_2 . Рух автомобіля вбачається як за наближенням до припаркованого попереду транспортного засобу, так і за зміною траєкторії руху фар автомобіля, а також зміною кольору стоп-сигналів (clip-3, час на відеозаписі - 21:17:32 та clip-2, час на відеозаписі - 21:17:34). 
Винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, що був досліджений у судовому засіданні, згідно яких 08.05.2026 року о 21 год. 17 хв. працівниками поліції було виявлено транспортний засіб «RENAULT DUSTER», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , щодо якого надійшло орієнтування про можливе керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Після цього зазначений транспортний засіб було зупинено працівниками поліції. Під час спілкування з водієм працівниками поліції у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та поведінку, що не відповідала обстановці. На запитання працівника поліції щодо вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 повідомив, що цього дня вживав алкогольний напій «Рево» (clip-0, час на відеозаписі - 21:19:34). У подальшому працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу -газоаналізатора «Drager Alcotest». ОСОБА_1 погодився пройти зазначений огляд. За результатами проведеного огляду зафіксовано показник 0,50 проміле. Із результатом огляду ОСОБА_1 погодився, після чого повторно повідомив працівникам поліції про вживання ним алкогольного напою (clip-0, час на відеозаписі — з 21:22:59 до 21:23:18).
При цьому суд критично оцінює твердження захисника ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки воно спростовується наявними в матеріалах справи відеозаписами, на яких послідовно зафіксовано рух транспортного засобу «RENAULT DUSTER», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , його зупинку працівниками поліції, подальше спілкування зі ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, повідомлення ним про вживання алкогольного напою, проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та результат такого огляду - 0,50 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився. Крім того, під час всього часу спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 жодного разу не заперечив факт керування транспортним засобом. 
Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях  ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.9.а ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено.
Суд зазначає, що обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, настали в момент його огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
Слід зазначити, що положення КУпАП посідають провідне місце в ієрархії нормативно-правових актів щодо регулювання суспільних відносин по притягненню до адміністративної відповідальності та мають вищу юридичну силу щодо підзаконних нормативно-правових актів, які приймаються та затверджуються з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності уповноважених посадових осіб на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема працівників патрульної поліції тощо.
При цьому, логічне тлумачення положень ч. 2 ст. 266 КУпАП дає підстави вважати, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустим доказом під час провадження у справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не залежно від того, чи технічними засобами відеозапису зафіксовано сам огляд особи на стан сп`яніння, що проводився на місці, чи такими засобами зафіксовано відмову особи від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Залучення свідків до огляду на стан сп`яніння, а так само фіксації відмови водія від огляду, є обов`язковим лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.
Разом з тим, суд зауважує, що відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів, та поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з нагрудного відеореєстратора, діють відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях  ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов"язкова до застосування як джерело права.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини.
Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.
У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливатиіз сукупності ознак чи не спростованих презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Дослідивши матеріали справи вважаю, що в діях  ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння. 
Його вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 660934 від 08.05.2026 року; актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, засобів з чеком № 1186 від 08.05.2026 року; свідоцтвом про вірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки «Alcotest 6820» ARHJ – 0275, чинного до 18.11.2026 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.05.2026; результатами пошуку посвідчення водія ГСЦ; довідкою інспектора відділу АП УПП в Черкаській області майора поліції А. Яковлева від 08.05.2026 року; рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 2 БУПП в Черкаській області ДПП сержанта поліції І. Пінчука від 08.05.2026 року; відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції № 473284, 476990 та відеозаписами з відеореєстратора зі службового автомобіля працівників поліції. 
Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність правопорушника обставин судом не встановлено.
Згідно ч. 1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи, той факт, що правопорушник керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим грубо порушив правила дорожнього руху України, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, так як застосування до нього цього стягнення буде достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, із позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією статті та не відноситься до альтернативного покарання та є обов`язковим.
На підставі ст. 40-1 КУпАП з  ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130, 245, 247, 252, 256, 280, 283-285 КУпАП, п.2.5 Правил дорожнього руху України, суддя –

П О С Т А Н О В И В :
Визнати  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та одного року позбавлення права керування транспортними засобами.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст.308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Суддя: | | Ю.  В.  Михальченко