Справа № 690/322/26
Провадження № 2/690/365/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2026 року        м. Багачеве 
Багачевський міський суд Черкаської області в складі:
головуючого судді    Линдюка В.С., 
секретар судового засідання  Руденко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Багачевського міського суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача адвокатом Усенком М.І., повноваження якої підтверджено ордером від 02.07.2025 року серії ВС № 1381377, через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цивільним позовом за змістом якого просить стягнути з  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») заборгованість за кредитним договором від 17.10.2023 року № 23452-10/2023 в сумі 58 500 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.10.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі – ТОВ «Аванс Кредит») та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання фінансового кредиту № 23452-10/2023 (далі – Договір № 23452-10/2023), який відповідачем підписано з використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» в якості кредиту в безготівковій формі надано відповідачу грошові кошти на умовах строковості, поворотності та платності, а відповідач зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування ним в порядку та строки, визначені договірними умовами, однак ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала.
ТОВ «Аванс Кредит» на підставі договору факторингу від 29.03.2024 року № 29032024 відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 23452-10/2023.
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» продовжило нараховувати відсотки за користування кредитом упродовж строку кредитування, яка наслідок, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за Договором № 23452-10/2023 становить 58 500 грн., з яких: 6 000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 52 500 грн. – заборгованість за відсотками, про стягнення якої й заявлено позовні вимоги.
Відповідач надала до суду відзив на позовну заяву за змістом якого визнає лише основний борг у розмірі 6 000 грн. та не погоджується із заявленими позовними вимогами в частині стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 23 250 грн., оскільки її чоловік ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, перебуває у службовому відрядженні безпосередньо в районі лінії бойового зіткнення, тож до спірних правовідносин слід застосувати положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які передбачають заборону нарахування відсотків, штрафів та пені за кредитними зобов`язаннями захисників України та їх дружин. Також вказала, що вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу необґрунтованим та неспівмірним, оскільки він значно перевищує основну суму боргу (6 000 грн.), а справа є малозначною та типовою.
Додатково зазначила, що на даний вона офіційно не працює та займається вихованням неповнолітньої доньки, а весь дохід сім`ї спрямовується на життєзабезпечення в умовах війни, тож просила надати розстрочку виконання рішення на 12 місяців (платежами по 500 грн./міс).
Представником позивача адвокатом Усенком М.І. надано до суду письмові пояснення за змістом яких відповідач підписавши електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора Договір № 23452-10/2023 погодилась з умовами кредитування, які, крім іншого, охоплюють розмір відсотків за користування кредитом. Також зазначено, що нарахування відсотків за Договором № 23452-10/2023 припинено 10.10.2024 року, тобто до дати отримання чоловіком відповідача статусу учасника бойових дій та оформлення наказу про направлення в зону бойового зіткнення. Окрім цього висловлено заперечення щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду в даній справі, оскільки з метою збереження балансу інтересів сторін дане питання має розглядатися виключно на стадії виконання судового рішення за умови наявності реальних, документально підтверджених обставин, які об`єктивно перешкоджають його виконанню, за умови, що така розстрочка не створює необґрунтованих переваг для боржника.
Додатково вказано, що відсутні підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, оскільки загальний час фактично витрачений адвокатом на її надання, який вказано в детальному описі наданих послуг, є об`єктивно обґрунтованим з урахуванням характеру спору, необхідності правового аналізу, формування правової позиції та підготовки процесуальних документів. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, за змістом позовної заяви та надісланих до суду клопотань просив розгляд справи провести за відсутності сторони позивача на підставі наявних доказів та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також не заперечував проти ухвалення заочного рішення в справі.
Відповідач у судові засідання неодноразово не з`явилась, надіслала до суду заяву за змістом яких просить розгляд справи провести за її відсутності та з урахуванням раніше поданого відзиву на позовну заяву позовні вимоги задовольнити частково (виключно в межах тіла кредиту) та надати розстрочку на виконання рішення суду.
У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами.
Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до змісту ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні достатні підстави для часткового задоволення позовних вимог.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
17.10.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 , яка будучи ідентифікованою та верифікованою за допомогою системи BankID НБУ, з використанням веб-сайту https://avans.credit/, дистанційно в електронній формі укладено Договір № 23452-10/2023, невід`ємними частинами якого є паспорт споживчого кредиту, графік платежів, який відповідачем підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, за умовами якого фінансова установа мала надати відповідачу фінансовий кредит у розмірі 6 000 грн. шляхом перерахування їх на вказаний нею банківський рахунок № НОМЕР_1 , строком на 360 днів, а відповідач зобов`язалась повернути кредитні кошти 10.10.2024 року, а також згідно графіку платежів кожні 10 днів сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 1 500 грн., нараховані за процентною ставкою в розмірі 2,5% в день, в зв`язку з чим загальні витрати за кредитом становитимуть 60 000 грн., з яких 54 000 грн. – проценти за користування кредитом.
Згідно п. 4.1.4. Договору № 23452-10/2023 його сторонами узгоджено, що ТОВ «Аванс Кредит», крім іншого, має право без згоди ОСОБА_1 поступитися своїм правом вимоги за цим договором третій особі, в зв`язку з чим відбудеться заміна сторони кредитодавця за ним.
Факт виконання ТОВ «Аванс Кредит» умов Договору № 23452-10/2023 та перерахування 17.10.2023 року на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 6 000 грн. на банківську картку НОМЕР_2 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), через платіжну систему iPay.ua (ID транзакції НОМЕР_4 ) підтверджується листом товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» від 30.06.2025 року № 3466_250630125442, а також інформаційною довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 25.05.2026 року № 20.1.0.0.0/7-260514/47933-БТ та випискою за вищевказаним картковим рахунком за 17.10.2023 року.
Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 23452-10/2023, зробленого ТОВ «Аванс Кредит», відображено факт надання 17.10.2023 року кредиту в розмірі 6 000 грн. та щоденне нарахування відсотків у розмірі 150 грн. (2,5% від суми кредиту) в періоду часу з 17.10.2023 року по 29.03.2024 року (165 днів) на загальну суму 24 750 грн., а також сплату ОСОБА_1 07.11.2023 року на виконання своїх зобов`язань 1 500 грн., які зараховано на оплату прострочених відсотків за користування кредитом, як наслідок станом на 29.03.2024 року заборгованість за Договором № 23452-10/2023 становила 29 250 грн. з яких: 6 000 грн. – тіло кредиту, 23 250 грн. – відсотки.
ОСОБА_1 не заперечувався факт виконання ТОВ «Аванс Кредит» своїх зобов`язань за Договором № 23452-10/2023 в частині надання їй кредитних коштів в узгодженому розмірі та не надано жодних доказів на підтвердження виконання нею своїх зобов`язань перед ТОВ «Аванс Кредит», в розмірі більшому, ніж вказано представником позивача.
Між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Аванс Кредит» 29.03.2024 року укладено договір факторингу № 29032024 (далі – Договір № 29032024), за змістом умов п.п. 1.1, 2, 6.1 якого до останнє відступило позивачу належні йому права грошової вимоги на загальну суму 184 833 621,84 грн., строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому, до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою) тощо. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до них та інші дані зазначаються у реєстрі боржників, який є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до змісту п.п. 1.4, 13.1 Договору № 29032024 перехід права вимоги заборгованості до боржників від ТОВ «Аванс Кредит» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відбувається в момент набрання чинності цим договором – підписання його уповноваженими представниками сторін.
За змістом п.п. 7.1, 7.2 Договору № 29032024 фактор протягом 3 робочих днів з моменту підписання договору безготівковим шляхом сплачує клієнту узгоджену суму фінансування в розмірі 5 158 898,63 грн.
Відповідно до роздруківки платіжної інструкції АТ «Райффайзен Банк» від 01.04.2024 року № 775 ТЗОВ «ФК «Кредит-Капітал» перераховано ТОВ «Аванс Кредит» грошові кошти в розмірі 5 158 898,63 грн. з призначенням платежу «плата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 29032024 від 29 березня 2024 р.».
Згідно акту приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 29.03.2024 року до Договору № 29032024 ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до 7 414 боржників на загальну суму 184 833 621,84 грн.
З витягу з реєстру боржників до Договору № 29032024 вбачається, що ТОВ «Аванс Кредит», крім іншого, відступлено ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 (№ 3036) за Договором № 23452-10/2023 на загальну суму заборгованості 29 250 грн., з яких: 6 000 грн. – тіло кредиту, 23 250 грн. – заборгованість за відсотками.
Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 23452-10/2023 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у період часу з 30.03.2024 року по 10.10.2024 року (195 днів) щоденно нараховувало відсотки за користування кредитом у розмірі 150 грн. (2,5% від суми кредиту), як наслідок станом на 10.10.2024 року загальна сума боргу становила 58 500 грн. з яких: 6 000 грн. – тіло кредиту, 52 500 грн. – відсотки.
Позивачем поінформовано ОСОБА_1 про перехід до нього від ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги за Договором № 23452-10/2023 та вжито заходів досудового врегулювання спору шляхом надсилання відповідної вимоги.
Відповідач перебуває в шлюбі з ОСОБА_2 , який з 02.11.2024 року як працівник Національної поліції України перебував у службовому відрядженні в районі лінії бойового зіткнення в складі полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Київській області, та в зв`язку з цим отримав статус учасника бойових дій.
Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання банківських послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України та законами України «Про електронну комерцію», «Про споживче кредитування».
Згідно з п. 1) ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронною комерцією є відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор – алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, крім іншого, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 515 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Згідно ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Положеннями ч. 1 ст. 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 17.10.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено Договір № 23452-10/2023, в зв`язку з чим відповідачем отримано в кредит грошові кошти в розмірі 6 000 грн. строком на 360 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,5% за кожен день користування кредитом.
У зв`язку з неналежним невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Договором № 23452-10/2023 її заборгованість перед ТОВ «Аванс Кредит» станом на 29.03.2024 року становила 29 250 грн. (6 000 грн. – тіло кредиту, 23 250 грн. – відсотки), право вимоги якої ТОВ «Аванс Кредит» на підставі Договору № 29032024 відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке додатково нарахувало відсотки за користування кредитом на суму 29 250 грн.
Водночас перевіркою правильності розрахунків заборгованості, наданих представником позивача, в частині нарахування відсотків за користування кредитом в період часу з 22.04.2024 року по 10.10.2024 року, встановлено невідповідність його вимогам діючого законодавства.
Приписами п. 5 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року № 3498-IX (далі – Закон № 3498-IX), який набрав чинності 24.12.2023 року, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено ч. 5 якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, а Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнено п. 17 за змістом якого – тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-IX максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (з 24.12.2023 року до 21.04.2024) – 2,5%; протягом наступних 120 днів (з 22.04.2024 року до 19.08.2024 року) – 1,5%. 
З огляду на вказане, фактична денна процентна ставка за користування кредитом за Договором № 23452-10/2023 у період часу з 22.04.2024 року по 19.08.2024 року не могла перевищувати 1,5%, а з 20.08.2024 року – 1%. 
Таким чином, відсотки за користування кредитом у зазначені періоди мали нараховуватися з урахуванням граничного розміру, встановленого законодавством. З урахуванням чого за період з 22.04.2024 року по 19.08.2024 року (120 днів) сума відсотків мала б становити 10 800 грн. (6 000 ? 1,5% ? 120), а за період з 20.08.2024 року по 10.10.2024 року (52 дні) — 3 120 грн. (6 000 ? 1% ? 52). Натомість ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» нарахувало їх упродовж вищевказаних періодів без врахування законодавчих змін за ставкою 2,5% на день – відповідно 18 000 грн. (6 000 ? 2,5% ? 120) та 7 800 грн. (6 000 ? 2,5% ? 52).
Вказане свідчить, що сума заборгованості за процентами за користування кредитом за Договором № 23452-10/2023 протиправно завищено на 11 880 грн. ((18 000 + 7 800) – (10 800 + 3 120)) та фактично становить 40 620 грн. (52 500 – 11 800).
При цьому, суд критично оцінює доводи відповідача про протиправність нарахування відсотків за користування кредитом, в тому числі в розмірі 23 250 грн., та необхідність застосування до спірних правовідносин положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які передбачають заборону нарахування відсотків, штрафів та пені за кредитними зобов`язаннями захисників України та їх дружин, оскільки ОСОБА_2 , чоловік відповідача, проходить службу в Національній поліції та має спеціальне звання поліції, а служба в поліції відповідно до ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» є державною службою особливого характеру, а не військовою службою.
Наявність у ОСОБА_2 статусу учасника бойових дій наведеного висновку не спростовує, так як Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пільги щодо ненарахування процентів за кредитом не встановлює, а віднесення поліцейських до осіб, які можуть набути статусу учасника бойових дій, визначає лише підстави набуття такого статусу та не наділяє поліцейського статусом військовослужбовця для цілей застосування п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Аналогічна правова позиція з даного приводу викладена у постанові Верховного Суду від 04.09.2024 року в справі № 426/4264/19.
Крім того, суд враховує, що безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, ОСОБА_2 розпочав із 02.11.2024 року в складі полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Київській області під час службового відрядження в район лінії бойового зіткнення, тоді як останнім днем нарахування процентів за Договором № 23452-10/2023 є 10.10.2024 року. Таким чином, навіть за умови застосовності зазначеної пільги період її дії не охоплював би періоду, за який нараховані спірні відсотки.
З урахуванням вказаного, суд стягує з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором № 23452-10/2023 в сумі 46 620 (сорок шість тисяч шістсот двадцять) грн., з яких: 6 000 грн. – тіло кредиту, 40 620 грн. – проценти за користування ним.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» понесені судові витрати у виді витрат на сплату судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 2 121 (дві тисячі сто двадцять одна) грн. 73 коп., що пропорційно розміру задоволених позовних вимог (79,69%), оскільки підстав для звільнення відповідача від його сплати судом не встановлено.
Відповідно до змісту ч. 1, п. 1) ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, як сплачені, так і ті, що підлягають сплаті, що підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За змістом позовної заяви та додатків до неї ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у зв`язку з необхідністю стягнення з ОСОБА_1 в судовому порядку заборгованості за Договором № 23452-10/2023 понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в даній справі представником позивача долучено копії: договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 року № 0107 (далі – Договір № 0107), укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» (далі – АО «Апологет»); акту наданих послуг правової (правничої) допомоги від 10.04.2026 року № 907 на суму 8 000 грн.; детального опису наданих послуг від 10.04.2026 року до акту № 907.
Відповідач заперечила щодо стягнення судових витрат на професійну правничу вважаючи їх неспівмірними та необґрунтованими в силу малозначності та типовості даної справи.
Відповідно до змісту п.п. 1.1-1.3 Договору № 0107 АО «Апологет» надає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» правову (правничу) допомогу, крім іншого, шляхом представництва інтересів останнього в судах загальної юрисдикції для комплексного супроводу судових справ зі стягнення заборгованості за кредитними договорами, право вимоги щодо якої йому належить.
Умовами п. 2.3 Договору № 0107 АО передбачено, що вартість послуг правничої допомоги за 1 кредитну справу складає 8 000 грн. без ПДВ.
За вказаних обставин, з урахуванням позиції відповідача щодо надмірного розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір цих судових витрат не є співмірним з критеріями, визначеними у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, – дана справа є малозначною, в розумінні ч. 6 ст. 19 ЦПК України; час, витрачений виконавцем АО «Апологет» як на усну консультацію, ознайомлення з матеріалами кредитної справи та погодження правової позиції з клієнтом у справі, так і на складення позовної заяви, загальною тривалістю 6 год. 30 хв. є вочевидь надмірним; вартість правничої допомоги завчасно визначена в Договорі № 0107 та не враховує ні обсяг наданих АО «Апологет» послуг, ні ціни позову.
З урахуванням зазначеного, суд зменшує розмір витрат позивача на правничу допомогу, який підлягає розподілу між сторонами, до 4 000 грн., вважаючи його співмірним з обставинами, які відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, підлягають врахуванню судом під час визначення їх розміру, як наслідок, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд стягує з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 187 (три тисячі сто вісімдесят сім) грн. 69 коп., що пропорційно розміру задоволених позовних вимог (79,69%).
Відповідно до змісту ст.ст. 267, 435 ЦПК України ухвалюючи рішення суд, крім іншого, може надати розстрочення його виконання, за наявності підстав для цього, зазначивши про це в рішенні.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 04.12.2019 року в справі № 916/190/18, розстрочення є винятковим заходом, який не змінює зобов`язання, має забезпечувати баланс інтересів сторін і не позбавляти стягувача можливості одержати присуджене в розумний строк.
Вирішуючи заяву відповідача про розстрочення виконання рішення, суд враховує, що згідно інформаційної довідки Державного реєстру фізичних осіб - платників податків задекларований дохід відповідача за період часу з січня 2022 року по березень 2026 року є мінімальним – соціальні виплати в розмірі 860 грн/міс у період часу з січня 2022 року по липень 2023 року, а надалі лише поодинокі незначні суми, наявність у неї малолітньої дитини, а також її намагання врегулювати спірні взаємовідносини пропонуючи сплату заборгованості щомісячними платежами в розмірі 2 000-3 000 грн.
Водночас суд зважає, що запропонований відповідачем розмір платежу (500 грн на місяць) не забезпечує виконання рішення в розумний строк і не узгоджується з її власними пропозиціями позивачу щомісячно сплачувати по 2 000-3 000 грн. За таких обставин суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення в частині стягнення заборгованості, визначивши щомісячний платіж у розмірі 2 590 грн. до повного погашення присудженої суми, що відповідає майновому стану сім`ї відповідача, оскільки її чоловік працевлаштований в органах Національної поліції України, та не порушуватиме прав позивача, натомість сприятиме належному виконанню даного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 267, 268, 272-273, 279, 352, 354, 355, 435 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором від 14.06.2023 року № 23452-10/2023 в сумі 46 620 (сорок шість тисяч шістсот двадцять) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати в сумі 5 309 (п`ять тисяч триста дев`ять) грн. 42 коп., з яких: 2 121,73 грн. – на оплату судового збору, 3 187,69 грн. – на оплату професійної правничої допомоги.
Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення задовольнити частково. 
Розстрочити виконання цього рішення в частині стягнення заборгованості в сумі 46 620 грн., шляхом сплати 2 590 грн. щомісяця, не пізніше останнього числа кожного місяця. У разі прострочення сплати будь-якого чергового платежу невиплачена частина заборгованості підлягає достроковому стягненню. 
Копію рішення суду надіслати учасникам справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», адреса місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_5 , виданий 30.04.2020 року територіальним підрозділом Державної міграційної служби України № 3228, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя          Линдюк В.С.