ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 р.	Справа № 440/10879/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,
представників сторін : позивача - Касіча А.А., відповідача - Борисенко С.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.02.2026, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, м. Полтава, повний текст складено 05.02.26 року по справі № 440/10879/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КС-АГРО» 
до  Головного управління ДПС у Полтавській області   
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "КС-АГРО" (далі по тексту – позивач, Товариство, ТОВ «КС-АГРО») звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі по тексту – ГУ ДПС у Полтавській області, відповідач, контролюючий орган), в якому просило суд:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення №00048230701 від 18.04.2025, № 00048240701 від 18.04.2025.
В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність винесених ГУ ДПС у Полтавській області податкових повідомлень - рішень № 00048230701 від 18.04.2025, №00048240701 від 18.04.2025 (далі – ППР), якими ТОВ «КС-АГРО» донараховано податок на прибуток на загальну суму 2464082,00 грн та податок на додану вартість на загальну суму 708226,00 грн, оскільки господарські операції позивача з ТОВ "КАСПІЙ АГРО", ФГ "ФАРТ - ВІЗАРД" щодо надання транспортних послуг, та з ФОП ОСОБА_1 про надання посередницьких послуг підтверджені первинними бухгалтерським документами, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, та надають позивачу право на формування податкового кредиту, як такі, що мають реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів та у повному обсязі відображені в податковому обліку. 
Також, зазначив, що позивач у жовтні 2022 року правомірно прийняв рішення щодо списання дебіторської заборгованості ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів" як безнадійної, оскільки минув термін позовної давності три роки.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 по справі № 440/10879/25 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КС-АГРО" (вул. Чураївни, 2в, оф.5, м. Полтава, 36004; код ЄДРПОУ 39471102) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000; код ЄДРПОУ 44057192) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Полтавській області №00048230701 від 18.04.2025 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток за податковим зобов`язанням в сумі 2 237 863,00 грн., за штрафними санкціями в сумі 433 240,73 грн.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 00048240701 від 18.04.2025 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КС-АГРО" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 22 445,96 грн.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 у справі № 440/10879/25 та винести нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «КС-АГРО» - відмовити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про законність та обґрунтованість винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, адже надані платником податків до перевірки первинні документи бухгалтерського та податкового обліку не є достатніми доказами фактичного виконання операцій, що в сукупності з виявленими порушеннями норм ПК України не дає змогу ідентифікувати здійснені операції та, як наслідок, виключає правомірність їх відображення у податковому обліку ТОВ «КС-АГРО», що зумовлює відсутність підстав для віднесення сум за такими господарськими операціями до складу витрат Товариства.
Повідомив, що під час перевірки було встановлено виплату ТОВ «КС-АГРО» доходів за 157 ознакою ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) на загальну суму 10863,9 тис. грн, яка згідно з агентським договором надавала послуги з пошуку потенційних контрагентів. Згідно з ІКС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 платник єдиного податку 3 гр., основний вид діяльності 46.11 - дiяльнiсть посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами, відомості про об`єкти оподаткування (Форма 20-ОПП) та звіти 1/4ДФ у перевіряємому періоді не подавала. Враховуючи вищевикладене, не має можливості ідентифікувати доцільність користування таких послуг, а також визначити реальність їх здійснення та економічну обґрунтованість. Крім того, у штатному розписі ТОВ «КС-АГРО» наявні власні менеджера, до посадових обов`язків яких віднесено пошук постачальників та потенційних клієнтів. 
До того ж, акти надання послуг ФОП ОСОБА_1 не містять змісту, характеру та обсягу виконаних робіт; визначення необхідної кількості трудового ресурсу для виконання такого виду робіт; розрахунок кількості відпрацьованого часу, у т. ч. періоди проведення укладання договорів та їх результати; місця здійснення господарських операцій, спосіб надання послуг, внаслідок чого неможливо встановити їх безпосередній зв`язок з діяльністю Товариства та економічну доцільність. В актах не зафіксовано виконання закріплених в укладених угодах зобов`язань сторони по договору, яка є виконавцем по відношенню до зобов`язання «Замовника» по оплаті послуг. Всі акти мають тотожний зміст, містять інформацію про виконання послуги по укладанню договорів по придбанню с/г продукції з контрагентами, одночасно з цим, в них відсутні відомості про час, який був витрачений при наданні послуг, та економічне обґрунтування таких послуг. Отже, дійти висновку у який спосіб зроблено оцінку результатів впливу (участі) отриманих послуг у господарській діяльності ТОВ «КС-АГРО» не є можливим.
Також, перевіркою не підтверджується фактичне отримання транспортних послуг від ТОВ «КАСПІЙ АГРО» (нова назва – ТОВ «ПРОМЕТЕЙ АГРО ТРЕЙД») та ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД», оскільки вказані контрагенти визнані такими, що відповідають критеріям ризиковості платника податку.
Просив врахувати, що згідно з формою № 20-ОПП у користуванні ТОВ «КАСПІЙ АГРО» є 344 автомобілів при наявності працюючих 23 особи, що об`єктивно свідчить про відсутність необхідних умов для реального здійснення задокументованих господарських операцій та формування податкового кредиту та витрат третім особам. До того ж, до перевірки не надано документів на підтвердження наявності у ТОВ «КАСПІЙ-АГРО» права власності або оренди на транспортні засоби, якими надавалися послуги з перевезення, при цьому, вказані у ТТН водії не отримували заробітну плату у ТОВ «КАСПІЙ-АГРО», цивільно-правові угоди з третіми особами, які долучалися до перевезення, не укладалися; за даними обліку СГД виплата грошових коштів фізичним особам-підприємцям (ознака доходу 157) не здійснювалась. Крім того, власниками автомобілів згідно з номерними знаками, що зазначені в ТТН є фізичні особи, а у відомостях 4-ДФ у ТОВ «КАСПІЙ АГРО» - відсутня ознака доходу 196. Також, ТОВ «КАСПІЙ АГРО» (податковий номер 43200332) є учасником у кримінальному провадженні внесеному в ЄДР: № 52023000000000596 від 04.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 366 , ч. 4 ст.191 КК України.
Що стосується ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» повідомив, що під час проведення контрольно-перевірочних заходів 17.02.2025 о 10 год 30 хв здійснено вихід за податковою адресою ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» (36000, Полтавська область, м. Полтава, Шевченківський район, вул. Шевченка, буд. 27), за наслідками якого встановлено відсутність платника податків за юридичною адресою. З метою встановлення місцезнаходження посадових осіб ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» ГУ ДПС у Полтавській області було направлено запит № 2744/5/06-31-07-01-06 від 19.02.2025 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області та запит №2992/5/16-31-07-01-06 від 24.02.2025 до Головного управління Національної поліції у м.Києві. Головне управління Національної поліції у м. Києві листом № 72997/2025 від 28.02.2025 (вх. № 4989/5/16-31/СЕВ від 03.03.2025 повідомило, що під час перевірки з виходом за податковою адресою ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» (нова назва ФГ «АГРОСТРОЙ ІНВІСЕТ»): м.Київ, вул. Дегтярівська, будинок 48, офіс 791 не виявлено посадових або довірених осіб вказаного ФГ та самого ФГ. Встановити фактичне їх місцезнаходження не виявилось можливим.
Зазначив, що відповідно до форми № 20-ОПП у користуванні ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» перебуває 47 автомобілів при наявності працюючих 8 осіб. Враховуючи викладене, у останнього відсутні необхідні умови для реального здійснення задокументованих господарських операцій. До перевірки надано договір оренди ТЗ з екіпажем ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» з ФОП ОСОБА_2 та паспорти на автомобілі, але ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» згідно з поданими звітами 4-ДФ не декларує ознаку доходу 157 по взаємовідносинам ФОП ОСОБА_2 . У період взаємовідносин вказані у ТТН водії заробітну плату не отримували, цивільно-правові угоди не укладалися. Також, ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» (податковий номер 43952163) є учасником у кримінальному провадженні внесеному в ЄДР: № 72023101200000028 від 02.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 212 КК України.
Отже, за встановлених перевіркою обставин за наслідками заходів податкового контролю, даних податкової звітності та інших джерел інформації, фінансово-господарська діяльність ТОВ «КАСПІЙ АГРО» (ТОВ «ПРОМЕТЕЙ АГРО ТРЕЙД»), ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» (ФГ» АГРОСТРОЙ ІНВІСЕТ») здійснювалась поза межами правового поля без досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а лише з метою укладання цивільно правових відносин та проведення операцій, спрямованих на надання податкової вигоди для третіх осіб з метою штучного формування податкового кредиту. А відтак, укладені між вищезазначеними постачальниками та ТОВ «КС - АГРО» договори не опосередковувались реальним виконанням операцій, які становить його предмет, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими, а підстави для їх скасування – відсутні.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти викладених у ній доводів, просив рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Наполягав, що надані позивачем до перевірки первинні документи підтверджують факт придбання ТОВ «КС-АГРО» у ТОВ "КАСПІЙ АГРО", ФГ "ФАРТ - ВІЗАРД" транспортних послуг та є підставою для віднесення спірних сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту відповідного періоду. Діяльність позивача відповідає умовам укладених договорів, що свідчить про наявність господарських цілей при здійсненні господарських операцій з метою отримання прибутку. Таким чином, на підставі наведених доказів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що господарські операції між позивачем та його контрагентами фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими та іншими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняють реальні зміни майнового стану Товариства, що підтверджує наявність руху його активів. Контрагенти позивача під час здійснення господарської операції та складення первинних документів були зареєстровані як юридичні особи, на момент проведення фінансово-господарських операцій були платниками податків, а тому мали право здійснювати господарську діяльність шляхом укладення договорів. Крім того, чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагента, фактичного знаходження його за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентом своїх зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальником правил оподаткування. За таких обставин платник податку не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.
Зважаючи на підтвердження позивачем фактів отримання послуг, їх оприбуткування та використання у власній господарській діяльності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність реальності спірних господарських операцій. 
У свою чергу, відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій. Зокрема, інформації про невідповідність змісту угод дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчила б про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об`єкта оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.
Щодо визначення позивачу податкового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 1600459 грн по операціям позивача з ФОП ОСОБА_1 вказував, що співпраця з ФОП ОСОБА_1 мала суттєвий вплив на формування фінансового результату позивача. Частка придбаної сільськогосподарської продукції від виробників за сприяння ФОП ОСОБА_1 з 2018 року по 2024 рік зросла від 34 до 86 %, а валовий прибуток з 2018 року по 30.09.2024 з 76 230 млн грн. до 229 130 млн грн. При цьому, у складі інших витрат (р. 2180 звіту про фін. результат) витрати на винагороду ФОП ОСОБА_1 склали від 5,7 до 10,6 % у різні періоди. Також, акцентував увагу суду апеляційної інстанції, що ФОП ОСОБА_1 з суми отриманої винагороди від позивача сплатила до бюджету єдиний податок у розмірі 5 % та військовий збір. У сукупності за період, який відповідач ставить під сумнів дану господарську операцію, це становить 445 тисяч грн єдиного податку та 48 тисяч грн військового збору, сплату яких не визнана незаконною контролюючим органом. Висновок контролюючого органу про недоведеність економічної доцільності зазначених витрат має підтверджуватися належними, достатніми та допустимими доказами, однак, відповідач не досліджував економічну обґрунтованість наданих послуг ФОП ОСОБА_1 з урахуванням звітів про фінансові результати та не взяв до уваги доводи позивача, які були викладені у запереченні на акт перевірки, а саме, що за період 2018 року - 9 місяців 2024 року дохід від оподаткування зріс в 11,2 разів.
У наданих до суду апеляційної інстанції додаткових поясненнях від 08.06.2026 контролюючий орган повідомив, що Комісією ГУ ДПС у Полтавській області з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних були прийняті рішення: № 3313 від 07.12.2021 про відповідність ТОВ «Каспій-Агро» (код ЄДРПОУ 43200332) пункту 8 Критеріїв ризиковості відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (станом на поточну дату має статус «недіюче); № 44867 від 10.07.2024 про відповідність ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» (код ЄДРПОУ 43952163) пункту 8 Критеріїв ризиковості (станом на поточну дату має статус – «діюче»).
Також, по ТОВ «КАСПІЙ АГРО» (нова назва – ТОВ «ПРОМЕТЕЙ АГРО ТРЕЙД») та ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» (нова назва – ФГ «АГРОСТРОЙ ІНВЕСТ») наявні кримінальні провадження. При цьому, періоди, які визначені в рамках кримінальних проваджень від 04.03.2024 № 52023000000000596 та від 02.10.2023 № 72023101200000028 відповідають періоду, що підлягав перевірці, а саме: період здійснення злочинної діяльності посадових осіб вищевказаних підприємств зазначений у кримінальних провадженнях 2021 рік, 2022-2024 роки, а період, охоплений перевіркою 01.01.2018 по 30.09.2024 відповідно. Крім того, самі кримінальні провадження (матеріали слідства) закрито для публічного доступу і містяться виключно в закритому Єдиному реєстрі досудових розслідувань. В акті перевірки посилання на вищенаведені кримінальні провадження здійснюються виходячи з інформації з відкритих джерел, а саме з Єдиного реєстру судових рішень. Інформацію стосовно наявних та відкритих кримінальних проваджень, учасниками яких є ТОВ « КАСПІЙ АГРО» та ФГ «ФАРТ ВІЗАРД» наведено в акті як додатковий аргумент, який свідчить про умисні, нерозумні та недобросовісні діяння даних суб`єктів господарювання за умови існування можливості дотримуватися правил і норм законодавства України.
Інші доводи аналогічні викладеним у апеляційній скарзі.
Позивач, у поясненнях від 16.06.2026 вказував, що на момент здійснення господарських відносин ані ТОВ «КАСПІЙ АГРО», ані ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» не мали статусу ризиковості, були зареєстровані як юридичні особи та були платниками податків, а тому мали право здійснювати господарську діяльність, у тому числі шляхом надання послуг з перевезення для ТОВ "КС-АГРО".
Для перевезень використовувались автомобілі, отримані в користування разом з екіпажем по договору суборенди транспортного засобу з екіпажем № К-81 від 01.09.2023 від ФОП ОСОБА_2 , який залучав водіїв на підставі цивільно-правових договорів, що підтверджується відповідними відомостями за березень-квітень 2026 року. В той же час, аналогічних відомостей за спірний період ФОП ОСОБА_2 на час подачі цих пояснень до суду ще не надав.
Контролюючий орган надав додаткові пояснення від 24.06.2026, які аналогічні за змістом поясненням від 08.06.2026.
У поясненнях від 24.06.2026 позивач просив долучити до матеріалів справи копії всіх податкових накладних між ТОВ «КС-АГРО» і ТОВ «КАСПІЙ АГРО» та ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД», які, між іншим, були прийняті контролюючим органом. На переконання позивача, прийняття та реєстрація податкових накладних фіксує факт визнання правомірними взаємовідносин з боку контролюючого органу, а статус ризикового у будь-якого з контрагентів, вочевидь, щонайменше створить значні труднощі у реєстрації податкових накладних.
Вважав, що посилання контролюючого органу на відсутність матеріальних та трудових ресурсів у спірних контрагентів не виключає можливості реального виконання ними господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати у постачальника на праві оренди або лізингу. Контролюючим органом не було доведено та не надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів позивача трудові ресурси та матеріально технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов укладених договорів, та свідчили б про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагентів та злагодженості дій між ними.
У поясненнях від 25.06.2026 позивач вкотре наголосив, що у період взаємовідносин з 13.01.2022 по 04.01.2024 стосовно ТОВ «КАСПІЙ АГРО» чинних рішень про його ризиковість не існувало.
Контролюючий орган у поясненнях від 03.07.2026 просив долучити до матеріалів справи детальний розрахунок до спірних податкових повідомлень-рішень у розрізі контрагентів.
Позивач надав додаткові пояснення від 06.07.2026, в яких вкотре зазначив, що співпраця з ФОП ОСОБА_1 мала суттєвий вплив на формування фінансового результату позивача. Частка придбаної с/г продукції від виробників за сприяння ФОП ОСОБА_1 з 2018 року по 2024 рік зросла від 34 до 86 %.
Таким чином, можна зробити висновок про те, що участь ФОП ОСОБА_1 у господарській діяльності позивача мала прямий вплив на формування позитивного фінансового результату відповідно і сплату податку на прибуток.
Представник відповідача в судових засіданнях підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених в останній, та просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити.
Представник позивача в судових засіданнях підтримав правову позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях, заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в частині задоволення позову рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "КС-АГРО" зареєстроване як юридична особа (код 39471102) та є платником податку на додану вартість.
У період з 17.02.2025 по 28.02.2025 Головним управлінням ДПС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "КС-АГРО" з питань податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за результатами якої складений акт № 3337/16-31-07-01-01/39471102 від 14.03.2025 року.
Перевіркою встановлено порушення:
1. п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, п.п. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139, пп.140.5.11 п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України, п.8, п. 10 НП(С)БО 10 "Дебіторська заборгованість", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 № 237, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2 464 082 грн, у т.ч. за 2018 рік - 69769 грн, за 2019 рік - 96452 грн, за 2020 рік - 219650 грн, за 2021 рік - 192582 грн, за 2022 рік - 556863 грн, за 2023 рік - 239140 грн, три квартали 2024 року - 1089626 грн.
2. п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 708226 грн., у т.ч. за січень 2022 року - 10775 грн, за лютий 2022 року – 64933 грн, за січень 2024 року – 465953 грн, за травень 2024 року – 166565 грн.
18.04.2025 на підставі акту перевірки № 3337/16-31-07-01-01/39471102 від 14.03.2025 Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийняті податкові повідомлення-рішення:
- № 00048230701 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 2 952 931,25 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 2464082 грн, за штрафними санкціями в сумі 488849,25 грн;
- № 00048240701 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 885282,50 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 708226 грн, за штрафними санкціями в сумі 177056,50 грн.
Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 00048240701 від 18.04.2025 та № 00048230701 від 18.04.2025 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток за податковим зобов`язанням в сумі 2 237 863,00 грн, за штрафними санкціями в сумі 433 240,73 грн, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та недоведеності відповідачем правомірності оскаржуваних рішень, адже надані позивачем до перевірки первинні документи у повному обсязі підтверджують факт придбання позивачем у ТОВ "КАСПІЙ АГРО", ФГ "ФАРТ - ВІЗАРД" транспортних послуг та є підставою для віднесення спірних сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту відповідного періоду.
На переконання суду, позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентом своїх зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальником правил оподаткування. У свою чергу відсутність у контрагента позивача матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (замовником).
Враховуючи вищевикладене, суд вважав, що висновок фіскального органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства по операціям позивача з контрагентами ТОВ "КАСПІЙ АГРО", ФГ "ФАРТ - ВІЗАРД" здійснено при помилковому розумінні норм діючого законодавства України та фактичних обставин справи.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 00048230701 від 18.04.2025 в частині визначення позивачу податкового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 226219 грн, суд першої інстанції, з огляду на не створення ТОВ "КС – АГРО" резерву сумнівних боргів, дійшов висновку про те, що сума витрат від списання дебіторської заборгованості по взаємовідносинам з ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів" вважається списаною понад суми резерву сумнівних боргів у розмірі 1095816 грн., у т.ч. 2022 рік - 1 095 816 грн, а тому що позивач відповідно до підпункту 139.2.1 пункту 139.2 статті 139 ПК України був зобов`язаний збільшити фінансовий результат до оподаткування на суми витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів в сумі 1 095 816 грн за 2022 рік.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову), колегія суддів зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (надалі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин).
Колегія суддів зазначає, що дохід з джерелом його походження з України, за визначенням, наведеним у підпункті 14.1.54 статті 14 ПК України це - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
Підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14.1 ПК України визначено, що податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
У розумінні підпунктів 14.1.179, 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно із підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Відповідно до підпункту «б» пункту 185.1. статті 185 розділу V ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
За приписами пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Пунктом 198.2. статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до пункту 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Як вбачається зі змісту пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Пунктом 201.1. статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
В силу положень пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
На виконання пункту 200.1. статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно з пунктом 200.4. статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 44.2 статті 44 ПК України визначено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, для операцій з постачання послуг (товарів) первинним документом, що посвідчує право платника податку - покупця послуг (товарів) на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається податкова накладна, яка складена платником податку - продавцем послуг (товарів) за такими операціями окремо на кожне повне (часткове) постачання товарів та/або на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс), та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-ХIV (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, далі - Закон № 996-ХIV) визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. 
Відповідно до статті 1 Закону № 996-ХIV первинний документ - первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію, у той час як під господарською операцією розуміється дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Згідно з вимогами статті 4 Закону № 996-ХІV, одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.
Відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
За змістом статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Варто зауважити, що з введенням в дію 03.01.2017 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо усунення адміністративних бар`єрів для експорту послуг» від 03.11.2016 №1724-VІІІ первинний документ лише містить відомості про господарську операцію, однак не підтверджує її.
Відтак підтвердженням господарської операції виходячи з визначення Закону № 996-ХІV є саме рух матеріальних активів та коштів між контрагентами, натомість первинна документація є відображенням такої операції.
При цьому ПК України та Закон № 996-ХІV не розглядають невідповідність цивільно-правових повноважень особи на те, щоб діяти від імені юридичної особи, як самостійну підставу неналежності оформлених первинних документів, а складені нею первинні документи не позбавляють правового значення у випадку фактичного руху активів.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими відповідно до вимог частини другої статті 9 Закону № 996-ХІV первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
При цьому, первинний документ має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення, натомість сама собою наявність або відсутність окремих документів не свідчить про наявність факту порушення з боку платника податків, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню у бухгалтерському обліку.
Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що за відсутності події придбання для використання в оподатковуваних операціях товарів/послуг та, як наслідок, неможливості визначення дати початку їх фактичного використання через відсутність первинних документів, складених відповідно до Закону № 996-ХIV, у платника податку не може виникнути податкове зобов`язання з податку на додану вартість.
Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної та зареєстрованої податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції. Водночас норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкових вигод, зокрема, це: непов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.
При цьому, у податковому обліку позивача операції з придбання товарів (послуг) та суми податкового кредиту за такими операціями повинні бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення. Податковий кредит має бути обов`язково підтверджений податковою накладною. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та/або його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.
В силу викладеного, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 жовтня 2019 року по справі №400/2670/18, від 31.01.2020 по справі № 520/10953/18 та від 16 березня 2021 року у справі № 580/2490/19, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.
Як зазначив Верховний Суд у справі № 360/3118/21 від 25.07.2023, визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Ані недоліки первинної документації, ані наявність податкової інформації щодо контрагентів по ланцюгу постачання тощо, самі по собі дійсно не є самостійними підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, за наявності об`єктивних сумнівів щодо реальності господарських операцій, у тому числі, з огляду на дефектність первинних документів, наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
У разі ж надання контролюючим органом доказів, які у сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Колегією суддів встановлено, що підставою для висновку відповідача про заниження ТОВ «КС-АГРО» податку на прибуток у розмірі 2237863 грн та податку на додану вартість у розмірі 708226 грн по взаємовідносинах із ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «КАСПІЙ АГРО» та ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» слугували такі доводи :
- у ТОВ «КС-АГРО» наявні власні менеджери, а тому відсутня економічна обґрунтованість залучення ФОП ОСОБА_1 для пошуку потенційних контрагентів;
- укладені із ФОП ОСОБА_1 акти виконаних робіт не містять змісту, характеру та обсягу виконаних робіт, визначення необхідної кількості трудового ресурсу для виконання такого виду робіт, розрахунку кількості відпрацьованого часу, у т. ч. періоди проведення укладання договорів та їх результати, місця здійснення господарських операцій, спосіб надання послуг, а також у чому виражено їх результат;
- ТОВ «КАСПІЙ АГРО» згідно з рішенням про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 07.12.2021 № 3313, визнаний таким, що відповідає критеріям ризиковості, а також є учасником кримінального провадження;
- у ТОВ «КАСПІЙ АГРО» недостатня кількість трудових ресурсів; до перевірки не надано документів наявності у нього транспортних засобів; вказані у ТТН водії не отримували заробітну плату; 
- ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» рішенням від 10.07.2024 № 44867 визнаний таким, що відповідає критеріям ризиковості платника податку, а також є учасником кримінального провадження;
- ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» відсутній за податковою адресою;
- у ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» відсутня необхідна кількість трудових ресурсів; не декларує ознаку доходу 157 по взаємовідносинах із ФОП ОСОБА_2 , а вказані у ТТН водії не отримували заробітну плату.
Щодо правомірності формування позивачем суми податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинах із ТОВ «КАСПІЙ АГРО» та ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД», слід зазначити наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, Товариством з обмеженою відповідальністю "КС-АГРО" (Замовник) було укладено договори на перевезення з ТОВ "КАСПІЙ АГРО", ФГ "ФАРТ - ВІЗАРД" (Перевізник) відповідно №11/01 від 11.01.2022 та № 02/01/1 від 02.01.2024.
За умовами договорів Перевізник зобов`язується надати Замовнику транспортні послуги (послуги з перевезення вантажів) пристосованими для перевезення вантажу транспортними засобами (автомобілями) в період дії договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити Перевізнику зазначені вище послуги на умовах договору.
Під час надання послуг, для перевезень використовувались автомобілі, отримані у користування разом з екіпажем по договору суборенди транспортного засобу з екіпажем № К-81 від 01.09.2023 року від ФОП ОСОБА_2 (2210400775).
По факту наданих послуг складались акти надання послуг від ТОВ "КАСПІЙ АГРО" за 2022 рік: № 9 від 13.01.2022, № 10 від 14.01.2022, № 12 від 14.01.2022, № 13 від 15.01.2022, № 14 від 17.01.2022, № 15 від 17.01.2022, № 16 від 14.01.2022, № 17 від 17.01.2022, № 33 від 20.01.2022, № 78 від 23.01.2022, № 79 від 25.01.2022, № 80 від 28.01.2022, № 120 від 02.02.2022.
Відповідно до інформації, зазначеної в ТТН та актах надання послуг, продукція, яку перевозив перевізник ТОВ "КАСПІЙ АГРО", придбавалась у таких контрагентів (місце завантаження):
- ТОВ "Агрофірма Петропавлівка", договір поставки № 13/01/2 від 13.01.2022 на загальну кількість 47 т.; відповідно до ТТН перевезено 46,195 т;
- СФГ "Перлина", договір № 13/01 від 13.01.2022 на загальну кількість 300 т (+-10%) – кукурудза; відповідно до ТТН перевезено 318,04 т;
- СФГ Ізотов, договір поставки № 14/01/1 від 14.01.2022 на загальну кількість 120 (+-10%) – пшениця; відповідно до ТТН перевезено частково – 50,72 т;
- СФГ "Агро-Стиль", договір поставки № 20/01/2 від 30.01.2022 на загальну кількість 751 т; відповідно до ТТН перевезено 230,66 т.
Продукція реалізовувалась на адресу таких підприємств: 
- ТОВ "Інтерстар Україна" по договору поставки № ІСП – 14260 від 13.01.2022, договору поставки № ІПС-1416 від 20.01.2022, договору поставки № ІСП-14360, договору поставки № ІСП – 14385 від 28.01.2022, перевезено 364,235 т; 
- ТОВ "КОФКО АГІ РЕСОРСІЗ Україна" по договору поставки № 46441 від 20.01.2022, перевезено 230,66 т; 
- ТОВ СП "Нібулон" по договору поставки № 3472/2021 від 23.06.2021, перевезено – 50,72 т.
По факту наданих послуг складались акти надання послуг від ТОВ "КАСПІЙ АГРО" за 2023 рік: акт № 596 від 13.11.2023, № 660 від 28.11.2023, акт № 667 від 02.12.2023, акт № 691 від 06.12.2023, акт № 692 від 11.12.2023, акт № 721 від 14.12.2023, акт № 738 від 18.12.2023, акт № 735 від 14.12.2023, акт № 823 від 23.12.2023, № 824 від 25.12.2023, № 825 від 25.12.2023, № 853 від 27.12.2023.
Відповідно до інформації, зазначеної в ТТН та актах надання послуг, продукція, яку перевозив перевізник ТОВ "КАСПІЙ АГРО", придбавалась у наступних підприємств (місце завантаження):
- ДП "Дослідне господарство «Степне" Інституту свинарства і агропромислового виробництва національної академії аграрних наук України» (місце завантаження Полтавська обл., Полтавський р-н., с. Степне), договір поставки № 07/11 від 07.11.2023;
- ФГ "Громала" (місце завантаження - Полтавська обл., Кобеляцький р-н., с. Жуки) по договору поставки № 21/11 від 21.11.2023;
- ПП "Довжик" (місце завантаження - Сумська обл., Охтирський р-н., с. Веселий Гай) по договору поставки № 01/12-1 від 01.12.2023;
- ФГ "Лунки" (місце завантаження - Полтавська обл., Кременчуцький р-н., с. Трудовик) по договору поставки № 11/12/2 від 11.12.2023;
- ТОВ СТОВ "Обрій" (місце завантаження - Полтавська обл. с. Шевченкове) по договору поставки № 14/12 від 14.12.2023;
- ФГ "Грига" (місце завантаження - Полтавська обл., Полтавський р-н., с. Василівка) по договору поставки № 20/12/1 від 20.12.2023;
- ФГ "Козубівське" (місце завантаження - Полтавська обл., Н. Санжарський р-н., с. Попове) по договору поставки № 22/12/2 від 22.12.2023.
Продукція реалізовувалась на адресу наступних товариств:
- ТОВ СП "Нібулон" (місце розвантаження - Одеська обл., м. Ізмаїл) по договору поставки № 60/2023 від 28.07.2023; 
- ТОВ "Преміум індастрі груп" (місце розвантаження - Одеська обл., м. Одеса, вул. Хлібна гавань, 4 б) по договору поставки № 2411/КУ 2023-02 від 24.11.2023; 
- ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна" (місце розвантаження - Одеська обл., Лиманський р-н, смт Нові Біляри, вул. Морська 1 б корп. А) по договору поставки № К2311-0837 від 28.11.2023, по договору поставки № К2312-0397 від 14.12.2023; 
- ТОВ "АТ Каргіл" (місце розвантаження - Одеська обл., Лиманський р-н., с. Візирка, вул. Морська 1) по договору поставки № 2100321697 від 12.12.2023 та договору поставки №2100322899 від 22.12.2023.
По факту наданих послуг складались акти здачі приймання робіт (надання послуг) від ФГ "ФАРТ-ВІЗАРД" за 2024 рік: № 6 від 03.01.2024, № 17 від 13.01.2024, № 18 від 17.01.2024 року, № 20 від 15.01.2024, № 40 від 11.01.2024, № 47 від 20.01.2024, № 61 від 24.01.2024, № 85 від 01.02.2024, № 89 від 05.02.2024, № 187 від 09.02.2024, № 228 від 13.02.2024, № 230 від 16.02.2024, № 371 від 01.04.2024, № 420 від 03.04.2024, № 421 від 17.04.2024, № 423 від 01.04.2024, № 424 від 13.04.2024, № 472 від 03.05.2024, № 473 від 01.05.2024, № 499 від 07.05.2024, № 538 від 09.05.2024, № 7 від 05.01.2024, № 10 від 08.01.2024, № 15 від 07.01.2024, № 11 від 09.01.2024, № 16 від 12.01.2024.
Відповідно до інформації, зазначеної в ТТН та актах надання послуг, продукція, яку перевозив перевізник ФГ "ФАРТ-ВІЗАРД", придбавалась у наступних підприємств (місце завантаження):
- ФГ "Лузіря" - договір поставки № 25/01/1 від 25.01.2024 – місце завантаження Полтавська обл., Новосанжарський р-н., с. Дмитренки;
- СК "Батьківщина" - договір поставки № 06/02/2 – місце завантаження – Полтавська обл., Полтавський р-н., мст. Котельва;
- ПСП "ХТЗ" - договір поставки № 26/03 від 26.03.2024 – місце завантаження – Полтавська обл., смт. Чутово, вул. Шевченка, буд. 40;
- ТОВ "Красноградське джерело" - договір поставки № 15/04 від 15.04.2024 – місце завантаження – Харківська обл., Красноградський р-н., с. Берестовенька;
- ТОВ "Агротехсервіс" - договір поставки № 05/04 від 05.04.2024 – місце завантаження – Полтавська обл., Решетилівський р-н. м. Решетилівка;
- ПП "Ім. Калашника" - договір поставки № 29/04 від 29.04.2024 – місце завантаження – Полтавська обл., Полтавський р-н., село Клименки;
- ФГ "Діана" - договір поставки № 01/05/1 від 01.05.2024 – місце завантаження – Полтавська обл., Чутівський р-н., с. Степанівка;
- ТОВ СТОВ "Обрій" - договір поставки № 02/05 від 02.05.2024 – місце завантаження – Полтавська обл.. Полтавський р-н., с. Шевченкове;
- ПАОП "Промінь" - договір поставки № 07/05 від 07.05.2024 – місце завантаження – Харківська обл., Красноградський р-н., с. Кобзівка;
- ФГ "Новатор – Агро" - договір поставки № 19/12/2 від 19.12.2023 – місце завантаження – Полтавська обл., Кобеляцький р-н., с. Бутенки;
- СВК "Перемога" - договір поставки № 10/01 від 10.01.2024 – місце завантаження – Полтавська обл., Хорольський р-н., с. Вергуни;
- ТОВ "Агрофірма "Перше травня" - договір поставки № 11/01/3 від 11.01.2024 – місце поставки – Полтавська обл., Новосанжарський р-н., с. Кунцеве;
- ДПСГ "Степне" - договір поставки № 22/01/1 від 22.01.2024 – місце завантаження – Полтавська обл., Полтавський р-н., с. Степне;
- ДП "Чутове" договір поставки № 03/01 від 03.01.2024.
Продукція реалізовувалась на адресу наступних товариств: 
- ТОВ "Зелена долина полісся" - договір поставки № ТК – 1201 від 12.01.2024 – місце розвантаження - Одеська обл., Лиманський р-н., смт. Нові Бідяри; 
- ТОВ "АТ Каргіл" - договір поставки № 2100324942 від 22.01.2024 – місце розвантаження - Одеська обл., Лиманський р-н., с. Візирка; - ТОВ "ОССОЙО" - договір поставки № 21-П від 11.01.2024 – місце розвантаження - Одеський морський торгівельний порт.
Розрахунок ТОВ "КС-АГРО" з ТОВ "КАСПІЙ АГРО", ФГ "ФАРТ - ВІЗАРД" проводився в безготівковій формі.
На підтвердження виконання умов договорів позивач надав до суду, а також до перевірки копії договорів, податкових накладних, товарно - транспортних накладних, актів надання послуг, а також копії зареєстрованих контролюючим органом податкових накладних.
Колегія суддів враховує, що відповідачем не спростовується, що під час проведення перевірки платником податку надавались всі первинні документи та податкові накладні з відповідними квитанціями про реєстрацію їх в ЄРПН, які були віднесені до складу податкового кредиту при поданні декларації з податку на додану вартість за спірний період.
Дослідивши та проаналізувавши подані позивачем документи у їх сукупності, слід дійти висновку, що зазначені первинні та інші документи підтверджують реальність здійснення спірних господарських операцій між позивачем та його контрагентами, оскільки з наявних матеріалів справи чітко прослідковується мета придбання спірних транспортних послуг та рух активів позивача, який є основною умовою для того, щоб віднести певні суми до складу витрат та податкового кредиту.
Також, колегія суддів враховує, що копії долучених до матеріалів справи первинних документів бухгалтерського обліку та розрахункових документів, які надавались контролюючого органу до перевірки, не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.
Надаючи оцінку доводам контролюючого органу щодо ризиковості контрагентів позивача, а саме ТОВ «КАСПІЙ АГРО» та ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД», колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача, як платника податку, або можливої фіктивності його безпосередніх контрагентів (вироку по кримінальній справі щодо контрагентів позивача, в якому досліджувались господарські операції позивача із зазначеними контрагентами), не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ТОВ «КС-АГРО» спірних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект або інших відомостей, які можуть бути визначені як підстави та докази укладення угод з метою, що порушує публічний порядок.
Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи внаслідок можливого допущення іншими юридичними особами порушення чинного законодавства. Крім того, на господарюючих суб`єктів не покладається обов`язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.
Виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов`язки іншого платника податків. Також, чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.
Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами, при укладанні і виконанні договорів, взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення вимог чинного законодавства.
Крім того, за правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 30 січня 2018 року у справі № 2а-5883/12/2670, якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.
Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "Булвес" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року у пункті 71 зазначив, що платник податку не повинен нести відповідальності за наслідки невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також пеню. Такі вимоги стали б надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.
Якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб за відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України").
Отже, віднесення контрагента позивача по «ланцюгу постачання» до переліку ризикових платників не може бути безумовним свідченням нереальності господарської операції, яка є предметом доказування.
При розгляді даної справи судом апеляційної інстанції також враховано, що податкові накладні по контрагенту ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» було зареєстровано ще у період з 05.01.2024 по 09.05.2024, тобто, до дати прийняття рішення про його відповідність критеріям ризиковості (10.07.2024). 
А відтак, у період з 05.01.2024 по 09.05.2024, за який було встановлено заниження податку на прибуток та податку на додану вартість, вказаного рішення не існувало, що додатково підтверджує невмотивованість вказаних доводів контролюючого органу.
В обґрунтування тверджень про нереальність господарських відносин позивача із ТОВ «КАСПІЙ АГРО» та ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» відповідач також посилається на відсутність у них матеріально-технічної бази.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження фактичної відсутності у контрагентів позивача об`єктивної неможливості здійснення господарської діяльності, адже у комерційній діяльності перевезення товару не завжди вимагає наявності власних основних засобів, значної кількості персоналу, оскільки наявна можливість укладення договорів найму, оренди тощо.
При цьому, достатність або недостатність такої кількості працівників для здійснення статутної діяльності та виконання взятих підприємством договірних зобов`язань оцінюється засновником або керівником підприємства, а не податковим органом.
Колегія суддів зазначає, що платник податків, в даному випадку позивач, не є уповноваженою особою щодо перевірки дотримання податкової дисципліни своїх контрагентів-постачальників товару, та не має доступу до податкової інформації з автоматизованих інформаційних систем контролюючих органів, а отже не міг бути обізнаний про можливі порушення ними податкового законодавства.
При цьому колегія суддів відмічає, що обов`язок контролю за правильністю нарахування та сплати податку на додану вартість покладаються на відповідача, а не на позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для податкових донарахувань позивачу через можливі порушення податкового законодавства постачальниками товарів (послуг) по ланцюгу.
Якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на віднесення відповідних сум до складу податкового кредиту та валових витрат у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови для такого обліку і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту та витрат.
Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та праві на отримання бюджетного відшкодування. При цьому такі висновки повинні ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону, а не на припущеннях.
Відсутність ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» за юридичною адресою, вказаною в установчих документах, може свідчити лише про недотримання цим контрагентом порядку державної реєстрації або внесення змін до установчих документів, однак не доводить того, що транспортні послуги не надавались, враховуючи, що господарські операції позивача з ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» підтверджені належними та допустимими доказами. Водночас позивач не може нести відповідальність за дії свого безпосереднього контрагента - ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД». 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.12.2022 по справі № 380/14264/21.
Щодо наявності по ТОВ «КАСПІЙ АГРО» вироку у кримінальній справі, колегія суддів зазначає наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 26.02.2025 по справі № 390/513/24 ОСОБА_3 , який є директором ТОВ «КАСПІЙ АГРО», визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 366, частиною 4 статті 191 КК України.
Відповідно до встановлених у вироку Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 26.02.2025 по справі № 390/513/24 обставин, своїми умисними діями, які полягали у підписанні та засвідченні відтиском печатки ТОВ «КАСПІЙ АГРО» акту надання послуг № 2 від 25.11.2021, який містив завідомо неправдиві відомості про факт внесення добавки органічної на поля ДП «ДГ «Елітне», діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_3 , будучи службовою особою, директором ТОВ «Каспій Агро», вчинив службове підроблення. 
У контексті наведеного слід зазначити, що Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову від 07 липня 2022 року по справі № 160/3364/19, у якій остання відступила від висновку Верховного Суду України про безумовні й наскрізні наслідки фіктивного підприємництва (несумісність з легальною підприємницькою діяльністю), й запровадила диференційований підхід до аналізу господарських операцій між суб`єктами господарювання.
У цій постанові Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що вирок щодо посадової особи контрагента за статтею 205 КК України, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею КК України у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності.
Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 19.12.2024 по справі № 804/7580/16.
З досліджених матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що у межах кримінального провадження у справі № 390/513/24 не було встановлено причетності посадових осіб позивача до вчинення будь-яких протиправних дій. 
У контексті наведеного колегія суддів також враховує, що у вироку Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 26.02.2025 по справі № 390/513/24 судом взагалі не встановлено обставин протиправних дій ТОВ «КАСПІЙ АГРО» по взаємовідносинам з позивачем під час надання транспортних послуг за вищевказаними контрагентами. Так, факт вчинення фіктивного правочину у справі № 390/513/24 встановлено за господарською операцією з внесення добавки органічної на поля ДП «ДГ «Елітне», у той час, як у спірних правовідносинах спірною є операція із надання транспортних послуг, фіктивності якої контролюючим органом належними та допустимими доказами не доведено.
Щодо наявності по ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» вироку у кримінальній справі колегією суддів встановлено, що за змістом ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2024, Київською міською прокуратурою здійснюється нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №72023101200000028 від 02.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 212 КК України відносно службових осіб ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД».
Разом з цим, колегія суддів констатує, що жодних відомостей про наявність відносно ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД» вироку, який набрав законної сили та яким встановлено конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача, ані акт перевірки, ані матеріали справи не містять.
Враховуючи, що відповідачем під час розгляду справи не надано доказів на підтвердження встановлення в межах вказаних кримінальних проваджень нереальності зазначених вище господарських операцій, фіктивності діяльності безпосередньо позивача, колегія суддів дійшла висновку про неспроможність таких доводів контролюючого органу.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про правомірність віднесення позивачем до складу витрат сум, понесених на придбання транспортних послуг, отриманих від ТОВ «КАСПІЙ АГРО» та ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД», а також до складу податкового кредиту, що має наслідком визнання протиправними та скасування спірних ППР у цій частині.
Щодо донарахування позивачу податкового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 1600459 грн по операціям ТОВ «КС-АГРО» з ФОП ОСОБА_1 слід зазначити наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, у періоді, який охоплювався перевіркою, між ТОВ "КС-АГРО", як замовником, та ФОП ОСОБА_1 , як виконавцем, укладено низку договорів з комерційним агентом про надання агентських послуг.
ФОП ОСОБА_1 надавала послуги ТОВ "КС-АГРО" по здійсненню пошуку потенційних контрагентів - продавців та укладенню договорів на придбання сільськогосподарської продукції з іншими контрагентами.
Сума винагороди вираховувалась, як процентне відношення від загального об`єму сільськогосподарської продукції, яка була придбана в результаті наданих послуг ФОП ОСОБА_1 .
На підтвердження факту отриманих послуг позивачем надані: аналіз виробників сільськогосподарської продукції; звіти агента ФОП ОСОБА_1 ; акти прийому - передачі наданих послуг; фінансово - економічний аналіз наданих послуг за звітні періоди.
Відповідно до вимог статті 296 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ГК України) агентські відносини виникають у разі надання суб`єктом господарювання на підставі договору повноважень комерційному агентові на вчинення відповідних дій.
Згідно зі статтею 295 ГК України, комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє.
Комерційним агентом може бути суб`єкт господарювання (громадянин або юридична особа), який за повноваженням на підставі агентського договору здійснює комерційне посередництво. Не є комерційними агентами підприємці, що діють хоча і в чужих інтересах, але від власного імені. Комерційний агент не може укладати угоди від імені того, кого він представляє, стосовно себе особисто.
Відповідно до статті 297 ГК України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок.
Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов`язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.
Договором повинна бути передбачена умова щодо території, в межах якої комерційний агент здійснює діяльність, визначену угодою сторін. У разі якщо територію дії агента в договорі не визначено, вважається, що агент діє в межах території України.
Агентський договір укладається в письмовій формі. У договорі має бути визначено форму підтвердження повноважень (представництва) комерційного агента.
Отже, агентський договір є різновидом договору послуг. Тому первинним бухгалтерським документом вважатиметься акт наданих агентських послуг, в якому має бути розкритий зміст та ідентифіковані особи, які їх фактично надали.
Таким чином, агентські послуги належать до безтоварних операцій, а тому для формування податкового обліку за операціями з отримання таких послуг необхідною умовою, яка надає таке право суб`єкту господарювання є доведення безпосереднього зв`язку таких операцій з господарською діяльністю платника податків та підтвердження їх (операцій) належними первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, які б засвідчували факт здійснення господарської операції.
Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. 
Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. 
У розумінні пункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Суд апеляційної інстанції враховує, що поняття економічного ефекту в нормах ПК України не розкрито, однак, виходячи із визначення господарської діяльності, наведеного в підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України та розуміння економічної доцільності, можна дійти висновку, що економічний ефект передбачає отримання доходу, зокрема, у формі приросту (збереження) активів платника податків та/або їх вартості. 
При цьому, не обов`язково щоб такий ефект спостерігався негайно після вчинення господарської операції. Також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі і операція може виявитися збитковою, що є природнім перебігом подій при здійсненні господарської діяльності. З визначеного ПК України поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція (принаймні за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість отримання доходу. Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції для цілей податкового обліку не можуть вважатися вчиненими в межах господарської операції.
Колегією суддів із долучених до матеріалів звітів про фінансово-економічний аналіз роботи та додаткових пояснень позивача встановлено, що за результатом співпраці ТОВ "КС-АГРО" з ФОП ОСОБА_1 , позивачем за рекомендаціями агента були укладені відповідні угоди на придбання сільськогосподарської продукції у товаровиробників.
Відповідачем не спростовано, що співпраця ТОВ «КС-АГРО» із ФОП ОСОБА_1 мала суттєвий вплив на формування фінансового результату позивача. 
Так, зокрема, частка придбаної сільськогосподарської продукції від виробників за сприяння ФОП ОСОБА_1 з 2018 року по 2024 рік зросла від 34% до 86 %, а валовий прибуток з 2018 року по 30.09.2024 зріс з 76 230 млн грн до 229 130 млн грн. 
При цьому, у складі інших витрат (р. 2180 звіту про фін. результат) витрати на винагороду ФОП ОСОБА_1 склали від 5,7 до 10,6 % у різні періоди.
Разом з цим, як слідує з акту перевірки, відповідач не досліджував економічну обґрунтованість наданих ФОП ОСОБА_1 послуг з урахуванням звітів про фінансові результати та не взяв до уваги доводи позивача, які були викладені в запереченні на акт перевірки, а саме, що за період 2018 року - 9 місяців 2024 року дохід від оподаткування зріс від 203,7 тис. грн до 2 283,4 тис. грн, тобто більш ніж у 11,2 разів.
Надаючи оцінку доводам ГУ ДПС у Полтавській області про невідповідність актів наданих послуг, укладених із ФОП ОСОБА_1 , встановленим вимогам, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 996-XIV первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:
назву документа (форми);
дату складання;
назву підприємства, від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Колегія суддів враховує, що приписами законодавства України не передбачено єдиної уніфікованої форми актів наданих послуг, а тому сторони можуть укладати такий документ у довільній формі з урахуванням реквізитів, передбачених статтею 9 Закону № 996-XIV.
Дослідивши наявні в матеріалах справи акти виконаних робіт, колегією суддів встановлено, що останні містять такі реквізити, як :
1) назву документа (форми) – Акт прийому-передачі наданих послуг;
2) дати та місце складення; 
3) назву підприємства, від імені якого складено документи : довіритель – ТОВ «КС-АГРО», виконавець – фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ;
4) зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції – оплата за надані послуги по укладанню договорів по придбанню с/г продукції з контрагентами;
5) посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення – виконавець – ФОП ОСОБА_1 , замовник – директор ТОВ «КС-АГРО» ОСОБА_4 ;
6) особисті підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції - акти містять особисті підписи, а також печатки виконавця – ФОП ОСОБА_1 та замовника – ТОВ «КС-АГРО».
Отже, долучені до перевірки та до матеріалів справи акти наданих послуг містять всі реквізити, передбачені частиною 2 статті 9 Закону № 996-XIV, у тому числі характер та обсяг виконаних робіт.
У свою чергу, вимоги із зазначення у актах наданих послуг визначення необхідної кількості трудового ресурсу для виконання такого виду робіт; розрахунку кількості відпрацьованого часу, в т. ч. періоди проведення укладання договорів та їх результати; місця здійснення господарських операцій, спосіб надання послуг, а також у чому виражено їх результат стаття 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не містить.
Разом з цим, колегія суддів враховує, що у звітах агента про надання агентських послуг більше детально конкретизовано надані послуги (дослідження банку землі та кон`юктури ринку, пошук та надання інформації щодо обсягів сільськогосподарської продукції, які є в наявності у виробників, проведення первинних переговорів з потенційними продавцями, консультування щодо проведення замовником закупівлі сільськогосподарської продукції за оптимальними цінами в Україні, супровід угод з придбання сільськогосподарської продукції), із зазначенням постачальника, реквізитів відповідного договору, кількості придбаного зерна у тонах та культури).
За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про обґрунтованість задекларованих ТОВ "КС-АГРО" показників з податку на прибуток по операціям з ФОП ОСОБА_1 , оскільки під час апеляційного перегляду справи позивачем доведенл, що господарські операції між ним та його контрагентами фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими та іншими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняють реальні зміни майнового стану підприємства внаслідок наявності руху його активів.
Контрагенти позивача під час здійснення господарської операції та складення первинних документів були зареєстровані як юридичні особи, на момент проведення фінансово-господарських операцій були платниками податків, а тому мали право здійснювати господарську діяльність шляхом укладення договорів.
З огляду на вищенаведене, висновки Акту перевірки про заниження ТОВ «КС-АГРО» податку на прибуток всього на суму 2237863 грн та податку на додану вартість на суму 708226 грн по взаємовідносинах із ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «КАСПІЙ АГРО» та ФГ «ФАРТ-ВІЗАРД», які слугували підставою для прийняття податкового повідомлення – рішення №00048230701 від 18.04.2025 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток за податковим зобов`язанням в сумі 2 237 863,00 грн, за штрафними санкціями в сумі 433 240,73 грн та податкового повідомлення – рішення № 00048240701 від 18.04.2025, є хибними та такими, що зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги відповідача.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 по справі № 440/10879/25 в частині задоволення позову - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	Я.М. Макаренко   С.П. Жигилій   	
Повний текст постанови складено та підписано 14.07.2026