ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 260/9202/25 пров. № А/857/14139/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Гудима Л.Я.,
суддів: Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львів апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року, головуючий суддя – Гаврилко С.Є., ухвалене у м. Ужгород, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання відповіді на рапорт ОСОБА_1 про виплати, передбачені постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 10.04.2024 року до 13.04.2024 року, з 14.04.2024 року до 29.04.2024 року, з 21.05.2024 року до 21.05.2024 року, з 05.07.2024 року до 26.07.2024 року, з 07.10.2024 року до 11.10.2024 року, з 25.01.2025 року до 24.02.2025 року та перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії з 06 червня 2024 року на 30 календарних днів, з 05 липня 2024 року на 20 календарних днів, з 26 липня на 30 календарних днів, з 25 грудня 2024 року на 30 календарних днів, з 24 січня 2025 року на 24 календарних днів, у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) пов`язаним із захистом Батьківщини під час участі в бойових діях та перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), здійснення забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України; визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 10.04.2024 року до 13.04.2024 року, з 14.04.2024 року до 29.04.2024 року, з 21.05.2024 року до 21.05.2024 року, з 05.07.2024 року до 26.07.2024 року, з 07.10.2024 року до 11.10.2024 року, з 25.01.2025 року до 24.02.2025 року та перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військоволікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії з 06 червня 2024 року на 30 календарних днів, з 05 липня 2024 року на 20 календарних днів, з 26 липня на 30 календарних днів, з 25 грудня 2024 року на 30 календарних днів, з 24 січня 2025 року на 24 календарних днів, у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) пов`язаним із захистом Батьківщини під час участі в бойових діях та перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), здійснення забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України; 3. зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі до 100000 гривень передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 10.04.2024 року до 13.04.2024 року, з 14.04.2024 року до 29.04.2024 року, з 21.05.2024 року до 21.05.2024 року, з 05.07.2024 року до 26.07.2024 року, з 07.10.2024 року до 11.10.2024 року, з 25.01.2025 року до 24.02.2025 року та перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військоволікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії з 06 червня 2024 року на 30 календарних днів, з 05 липня 2024 року на 20 календарних днів, з 26 липня на 30 календарних днів, з 25 грудня 2024 року на 30 календарних днів, з 24 січня 2025 року на 24 календарних днів, у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) пов`язаним із захистом Батьківщини під час участі в бойових діях та перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), здійснення забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він отримав поранення під час виконання бойового завдання у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості. Однак, за період лікування позивач не отримував додаткову винагороду у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100000 гривень.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання відповіді на рапорт від 26 лютого 2025 року та щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному розмірі додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 10 квітня 2024 року до 13 квітня 2024 року, з 14 квітня 2024 року до 29 квітня 2024 року, з 21 травня 2024 року до 21 травня 2024 року, з 05 липня 2024 до 26 липня 2024 року, з 07 жовтня 2024 року до 11 жовтня 2024 року, з 25 січня 2025 року до 24 лютого 2025 року та перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії з 06 червня 2024 року на 30 календарних днів, з 05 липня 2024 року на 20 календарних днів, з 26 липня на 30 календарних днів, з 25 грудня 2024 року на 30 календарних днів, з 24 січня 2025 року на 24 календарних днів, у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) пов`язаним із захистом Батьківщини під час участі в бойових діях та перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), здійснення забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі до 100000 гривень передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 10 квітня 2024 року до 13 квітня 2024 року, з 14 квітня 2024 року до 29 квітня 2024 року, з 21 травня 2024 року до 21 травня 2024 року, з 05 липня 2024 до 26 липня 2024 року, з 07 жовтня 2024 року до 11 жовтня 2024 року, з 25 січня 2025 року до 24 лютого 2025 року та перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії з 06 червня 2024 року на 30 календарних днів, з 05 липня 2024 року на 20 календарних днів, з 26 липня на 30 календарних днів, з 25 грудня 2024 року на 30 календарних днів, з 24 січня 2025 року на 24 календарних днів, у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) пов`язаним із захистом Батьківщини під час участі в бойових діях та перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), здійснення забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України, з врахуванням виплачених сум.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ВЧ НОМЕР_1 оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачу здійснювалось нарахування та виплата додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168. Крім цього, позивачем пропущено строк звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП України. 
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач 09 квітня 2024 року внаслідок атаки дрона-камікадзе в районі населеного пункту Побєда Донецької області отримав поранення.
Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 22 травня 2024 року №1384 він отримав вибухову травму. Закритий розрив лобного симфізу. Забій поперекового відділу хребта. Термічний опік лівого передпліччя 2 А-Б (4%). Акубаротравма з перфорацією лівої барабанної перетинки.
У зв`язку з вищевказаним пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з:
з 10 квітня 2024 року до 13 квітня 2024 року, відповідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №7375;
з 14 квітня 2024 року до 29 квітня 2024 року, відповідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № ІХ 240414/8858;
з 21 травня 2024 року по 21 травня 2024 року, відповідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № ІХ 240414/8858;
з 05 липня 2024 року по 26 липня 2024 року, відповідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3958;
з 07 жовтня 2024 року по 11 жовтня 2024 року, відповідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 787;
з 25 січня 2025 року по 24 лютого 2025 року, відповідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 605, 992.
Відповідно довідки ВЛК № 2214 від 06.06.2024 року, видану в/ч НОМЕР_2 , виданої в/ч НОМЕР_2 , травма позивача тяжкого ступеня, у зв`язку з чим, позивач потребував подальшого лікування терміном 30 календарних днів.
Відповідно довідки ВЛК № 2671 від 05 липня 2024 року, виданої в/ч НОМЕР_2 , травма позивача тяжкого ступеня, у зв`язку з чим, позивач потребував подальшого лікування терміном 20 днів.
Відповідно довідки ВЛК № 912 від 26 липня 2024 року, виданої КНП “Хмельницьким обласним госпіталем ветеранів війни”, травма позивача тяжкого ступеня, у зв`язку з чим, позивач потребував подальшого лікування терміном 30 календарних днів (а.с. 22 (на звороті)).
Відповідно довідки ВЛК № 3707 від 05 вересня 2024 року, виданої в/ч НОМЕР_2 , травма позивача тяжкого ступеня.
Відповідно довідки ВЛК №5921 від 25 грудня 2024 року, виданої в/ч НОМЕР_2 , травма позивача тяжкого ступеня, у зв`язку з чим, позивач потребував подальшого лікування терміном 30 днів.
Відповідно довідки ВЛК № 493 від 24 січня 2025 року, виданої в/ч НОМЕР_2 , травма позивача тяжкого ступеня, у зв`язку з чим, позивач потребував подальшого лікування терміном 24 днів.
26 лютого 2025 року позивача звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із рапортом про нарахування та виплату йому додаткової винагороди відповідно до вимог Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року.
Однак, відповідачем відповіді на вказаний рапорт надано не було.
Не погоджуючись із такою бездіяльністю, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до довідки про доходи військовослужбовця за період служби з 11 лютого 2023 року по 10 березня 2025 року наданої військовою частиною НОМЕР_1 , встановлено, що позивачу було нараховано та виплачено: квітень 2024 року – додаткову винагороду в розмірі 22000 грн; - травень 2024 року – додаткову винагороду в розмірі 1935,48 грн; - червень 2024 року – додаткову винагороду в розмірі 154548,39 грн; - липень 2024 року – додаткову винагороду в розмірі 0,00 грн; - серпень 2024 року – додаткову винагороду в розмірі 80645,16 грн; - вересень 2024 року – додаткову винагороду в розмірі 0,00 грн; - жовтень 2024 року – додаткову винагороду в розмірі 4838,7116 грн; - листопада 2024 року – додаткову винагороду в розмірі 0,00 грн; - грудень 2024 року – додаткову винагороду в розмірі 0,00 грн; - січень 2025 року – додаткову винагороду в розмірі 0,00 грн; - лютий 2025 року – додаткову винагороду в розмірі 3241,29 грн; - березень 2025 року – додаткову винагороду в розмірі 164193,55 грн.
При цьому в примітці вказаної довідки відповідач вказав, що у червні 2024 року, з наведеної додаткової винагороди, нараховано згідно наданих документів по пораненню додаткова винагорода в розмірі 153548,39 грн (за квітень 2024 року - 56666,67 грн, за травень 2024 року 93548,39 грн, за червень 2024 року 3333,33 грн). У серпні 2024 року нараховано згідно наданих документів по пораненню додаткова винагорода в розмірі 80645,16 грн (за липень 2024 року 16129,03 грн, за серпень 2024 pоку -64516,13 грн. В березні 2025 року нараховано згідно наданих документів по пораненню додаткова винагорода в розмірі 164193,55 грн (за квітень 2024 року 13333,33 грн, за червень 2024 pоку -76666,67 грн, за липень 2024 року - 74193,55 грн). 04 лютого 2025 року закінчився 2-х місячний період перебування в розпорядженні, тому в подальшому з грошового забезпечення виплачувалось тільки за військове звання та надбавка за вислугу років.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що військовою частиною НОМЕР_1 не виплачено позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень, за весь період його відпустки для лікування після тяжкого поранення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів Українивід28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацом 4 п. 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку № 260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Пунктом 13 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що військово лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
Аналіз наведеного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, свідчить, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, встановлено додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.
При цьому, Постановою № 168 встановлено лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок такого поранення або перебування у відпустці у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості періодів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Аналогічні правові висновки щодо наявності підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, тау відпустці за станом здоров`я викладені у постановах Верховного Суду від ЗО травня 2025 року у справі № 380/27432/23, від 05 червня 2025 року у справі № 520/16421/23, від 19 червня 2025 року у справі № 480/9155/23.
Таким чином, оскільки позивач у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, проходив лікування в закладах охорони здоров`я, а також йому надавалась відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії він має право на нарахування та виплату йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, та у відпустці за станом здоров`я.
Відтак, позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та час перебування у відпустці для лікування після поранення важкого ступеня за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про те, що військовою частиною НОМЕР_1 не виплачено позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень, за весь період відпустки для лікування після тяжкого поранення, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.
Щодо пропуску строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.
Стаття 233 КЗпП України є спеціальною нормою, яка встановлює конкретні строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, у тому числі спорів, пов`язаних зі звільненням та розрахунком при звільненні.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України (в редакції на час розгляду справи) із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Апеляційний суд вважає, що ст. 233 КЗпП України є спеціальною нормою по відношенню до загальних положень ст. 122 КАС України, оскільки встановлює конкретні строки звернення до суду саме за вирішенням трудових спорів, у тому числі пов`язаних зі звільненням та розрахунком при звільненні. При конкуренції загальної та спеціальної норми застосовується спеціальна норма.
Колегія суддів враховує, що 10.03.2025 року позивачу було видано відповідний грошовий атестат при виключенні зі списків особового складу військової частини.
При цьому, ще 26 лютого 2025 року позивач звертався до відповідача із рапортом про нарахування йому спірної додаткової винагороди.
Натомість, в матеріалах справи відсутні докази щодо розгляду даного рапорту, та інформування позивача про результати його розгляду.
Внаслідок неналежного розгляду рапорта, позивач був позбавлений права дізнатись про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Таким чином, колегія суддів вважає, що строк звернення до суду позивачем пропущено з поважних причин, внаслідок пасивної поведінки відповідача щодо дотримання строків розгляду рапорта, та надання відповідей по суті поставлених в рапорті питань. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року у справі №260/9202/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	Т. В. Онишкевич