ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2026 р. Справа№ 910/5482/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Корсака В.А.
суддів: Євсікова О.О. 
Алданової С.О. 

за участю секретаря судового засідання: Жукової К.Д.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: Радюк Ю.А., Мануйленко О.В. 
від відповідача-1: Мартьянова Л.В.
від відповідача-2: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»
на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025, повний текст якого складено та підписано 10.11.2025 
у справі №910/5482/25 (суддя Головіна К. І.)
за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»
до 1. Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі»
про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та відновити становище, яке існувало до порушення прав,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог 

01.05.2025 Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» звернулося до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» про визнання дій відповідачів неправомірними, зобов`язання скасувати та змінити сертифіковані дані комерційного обліку (поклавши обсяги спожитої електроенергії в розмірі 1 637 290 кВт*год за період з 07.12.2023 по 31.12.2023 на втрати оператора системи розподілу) та про відновлення становища, яке існувало до порушення прав позивача.
Позов обґрунтовано тим, що Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», виконуючи визначені законом функції постачальника «останньої надії» (позивач), здійснювало постачання електроенергії групі споживачів. Після втрати чинності 06.12.2023 наказу Міністерства енергетики України №148 електропостачання відповідним споживачам перевищило граничний 90-денний строк, у зв`язку з чим з 07.12.2023 обов`язок позивача здійснювати постачання як постачальника «останньої надії» припинився в силу закону. Позивач завчасно та належним чином проінформував споживачів, оператора системи та адміністратора комерційного обліку про завершення постачання, однак з об`єктивних причин не мав технічної можливості відобразити припинення договорів у системі «Датахаб». Починаючи з 07.12.2023 відповідні споживачі вийшли з балансуючої групи позивача, тому він позбавлений правових підстав нести фінансову відповідальність за їхні небаланси. Водночас Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі», діючи як оператор системи розподілу та постачальник послуг комерційного обліку (відповідач-2), не здійснило припинення електроживлення таким споживачам, натомість сформувавши звітні дані про продовження їх споживання за рахунок позивача, які у подальшому Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», реалізуючи повноваження адміністратора комерційного обліку та адміністратора розрахунків (відповідач-1), сертифікувало та внесло до системи управління ринком, віднесши обсяги споживання за період з 07.12.2023 по 31.12.2023 до балансуючої групи постачальника «останньої надії» із покладенням на нього фінансової відповідальності за небаланси, замість віднесення цих спірних обсягів на власні втрати оператора системи розподілу (відповідача-2).
У позові ДП «Укрінтеренерго» віднови просить:
1.Визнати неправомірними та незаконними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» (код ЄДРПОУ 31018149), як адміністратора комерційного обліку та постачальника послуг комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, щодо покладання обсягів 1 637 290 кВт*год. спожитої електричної енергії споживачами з 07.12.2023 по 31.12.2023 на ДПЗД «Укрінтеренерго», як сторону відповідальну за баланс.
2. Визнати неправомірними та незаконними дії Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (код ЄДРПОУ 00100227), як адміністратора комерційного обліку та адміністратора розрахунків, щодо покладання обсягів 1 637 290 кВт*год. спожитої електричної енергії споживачами з 07.12.2023 по 31.12.2023 на ДПЗД «Укрінтеренерго», як сторону відповідальну за баланс.
3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» (код ЄДРПОУ 31018149), як оператора системи та адміністратора комерційного обліку та Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (код ЄДРПОУ 00100227), як оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку, вчинити дії, шляхом зміни сертифікованих даних комерційного обліку в системі управління ринком (платформа ММS), скасувати сертифіковані дані комерційного обліку щодо обсягів 1 637 290 кВт*год. електричної енергії покладених на балансуючу групу електропостачальника ДПЗД «Укрінтеренерго» (код ЄДРПОУ 19480600), як постачальника «останньої надії», що спожиті за точками комерційного обліку /площадками вимірювання (ЕІС-кодами) споживачами ПрАТ «ЦИНК», ТОВ «ПРОСКО РЕСУРСИ», ТОВ «ТОРГМОНТАЖ», ПАТ «ЕНЕРГОМАШСПЕЦСТАЛЬ», ТОВ «КРАМАТОРСЬКИЙ МЕТАЛОПРОКАТНИЙ ЗАВОД», ТОВ «КРАМАТОРСЬКИЙ ФЕРОСПЛАВНИЙ ЗАВОД», ПрАТ «СТАРОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВЕЛЬНИЙ ЗАВОД», ТОВ «СЛОВ`ЯНСЬКА ІНДУСТРІАЛЬНА СПІЛКА «СОДА», ТОВ «АРМУС-РЕНТ», КПТМ «КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА» та ДП «СХІДНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», провести нове формування сертифікованих даних та покласти обсяги 1 637 290 кВт*год. електричної енергії, що використані з 07.12.2023 по 31.12.2023 на втрати оператора системи - Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» (код ЄДРПОУ 31018149) та передати зазначені нові сертифіковані дані комерційного обліку Адміністратору розрахунків та учасникам ринку для здійснення перерахунку платежів.
4. Відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів ДПЗД «Укрінтеренерго» (код ЄДРПОУ 19480600) - заборонити Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» (код ЄДРПОУ 00100227) використовувати при здійснені будь-яких розрахунків з ДПЗД «Укрінтеренерго» (код ЄДРПОУ 19480600) дані комерційного обліку що спожиті за точками комерційного обліку /площадками вимірювання (ЕІС-кодами) споживачами ПрАТ «ЦИНК», ТОВ «ПРОСКО РЕСУРСИ», ТОВ «ТОРГМОНТАЖ», ПАТ «ЕНЕРГОМАШСПЕЦСТАЛЬ», ТОВ «КРАМАТОРСЬКИЙ МЕТАЛОПРОКАТНИЙ ЗАВОД», ТОВ «КРАМАТОРСЬКИЙ ФЕРОСПЛАВНИЙ ЗАВОД», ПрАТ «СТАРОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВЕЛЬНИЙ ЗАВОД», ТОВ «СЛОВ`ЯНСЬКА ІНДУСТРІАЛЬНА СПІЛКА «СОДА», ТОВ «АРМУС-РЕНТ», КПТМ «КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА» та ДП «СХІДНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» з 07.12.2023 по 31.12.2023 в обсязі 1 637 290 кВт*год., та зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (код ЄДРПОУ 00100227) вчинити дії, шляхом формування та надання нових актів-корегування (врегулювання) до актів купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів, та акти коригування до актів приймання-передачі послуги (послуг з передачі електричної енергії) із зазначенням скасованих сертифікованих даних комерційного обліку щодо обсягів електричної енергії, що спожиті за точками комерційного обліку /площадками вимірювання (ЕІС- кодами) споживачами з 07.12.2023 по 31.12.2023 на ДПЗД «Укрінтеренерго», як сторону відповідальну за баланс.
Позов обґрунтовано нормами статті 55 Конституції України, статей 1, 33, 53, 62, 64, 70, 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII, статті 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI, статті 16 ЦК України, статті 20 ГК України, а також статей 2, 4, 6, 20, 27, 29, 42, 129, 162, 164, 173, 176, 236 ГПК України.

Короткий зміст заперечень відповідача-1

30.05.2025 Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (відповідач-1) подало відзив на позовну заяву, у якому просило відмовити в її задоволенні, посилаючись на таке: 
- згідно з Наказом Міністерства енергетики України № 148, позивач зобов`язаний був здійснювати електропостачання в період воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення, і його зобов`язання не були перервані у встановленому законодавством порядку;
- направлення позивачем повідомлень про завершення договорів поза інформаційно-телекомунікаційною платформою «Датахаб» без зазначення конкретної дати суперечить чинним Правилам роздрібного ринку електричної енергії, при цьому позивач системно ігнорує використання функціоналу вказаної платформи; 
- не маючи компетенції самостійно припинити спір між позивачем та оператором системи розподілу, відповідач-1 рекомендував сторонам звернутися за роз`ясненнями до НКРЕКП, а після невиконання оператором системи розподілу рішення адміністратора комерційного обліку - самостійно сформував оновлені дані комерційного обліку для здійснення перерахунку платежів; 
- процедура досудового врегулювання спору з боку Регулятора залишилася без розгляду у зв`язку зі зверненням за роз`ясненнями до Міністерства енергетики України. 
У своєму відзиві відповідач-1 посилається на норми статей 1, 53 та 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», статтю 108 ЦК України, приписи Наказу Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, норми Правил роздрібного ринку електричної енергії, Кодексу комерційного обліку електричної енергії, Порядку врегулювання спорів НКРЕКП, а також норми статей 42, 73, 74, 76, 79, 80, 86, 91, 116, 161, 165, 178, 236 ГПК України.

Короткий зміст заперечень відповідача-2

28.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» (відповідач-2) подало відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію тим, що: 
- Наказ Міністерства енергетики України № 148, який діяв у період виникнення спірних правовідносин, гарантував постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії» на весь період воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення;
- визнання зазначеного Наказу таким, що втратив чинність (згідно з Наказом № 307 від 10.10.2023), не скасовує прав споживачів, які вже перебували на постачанні «останньої надії», оскільки відповідно до статті 58 Конституції України закони та нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі; 
- згідно з усталеною судовою практикою та правовими позиціями Верховного Суду і Конституційного Суду України, розпочатий процес реалізації права має завершуватися за нормами того законодавства, яке діяло на момент виникнення цього права, тому гарантії постачання електричної енергії повинні зберігатися для вказаних споживачів попри скасування Наказу № 148. 
Свій відзив відповідач-2 обґрунтовує статтею 58 Конституції України, нормами Закону України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII, положеннями Наказів Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148 та від 10.10.2023 № 307, а також статтею 165 ГПК України.

Короткий зміст відповідей позивача на відзиви відповідачів 

04.06.2025 позивач подав відповідь на відзив відповідача-1 (Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»), в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з огляду на таке: 
- положення пункту 3.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії щодо обов`язку повідомлення про припинення дії договору стосуються постачальників за вільними цінами, натомість для постачальника «останньої надії» діє спеціальний пункт 6.2.8 Правил, який імперативно обмежує строк постачання 90 днями; 
- доводи відповідача-1 про системне ігнорування позивачем платформи «Датахаб» є голослівними та не підтвердженими доказами; 
- позивач завчасно, з дотриманням 20-денного строку, письмово проінформував споживачів, оператора системи та адміністратора комерційного обліку про завершення постачання, оскільки не мав технічної можливості вчинити ці дії безпосередньо через платформу «Датахаб»;
- рішення відповідача-1 від 13.03.2024 констатує відсутність у нього компетенції вирішувати питання щодо віднесення спірних обсягів електричної енергії до постачальника «останньої надії», а вимога про коригування даних у цьому листі стосувалася зовсім іншого споживача, який не є предметом поточного позову. 

09.06.2025 позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву відповідача -2 (Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі») в якій вважає його аргументи необґрунтованими та безпідставними. 
Позиція позивача обґрунтовується такими доводами:
- відповідач-2 безпідставно керується нормами наказу Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148 та безпідставно ставить під сумнів відповідність наказу Міністерства енергетики України від 10.10.2023 № 307 засадам верховенства права;
- відповідно до усталених правових висновків Верховного Суду спеціальна норма не суперечить загальній та не скасовує її, а лише встановлює певні винятки, при цьому відносини щодо збільшеного періоду постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» у період з 06.05.2022 до 05.12.2023 були предметом окремого правового регулювання;
- наказ Міністерства енергетики України від 13.04.2022 №148 визнано таким, що втратив чинність, на підставі наказу Міністерства енергетики України від 10.10.2023 №307, який був офіційно оприлюднений 06.12.2023;
- станом на 06.12.2023 відповідач-2 зобов`язаний був припинити електропостачання переліченим у відповіді на відзив споживачам, оскільки таке постачання здійснювалося понад граничний 90-денний строк;
- починаючи з 07.12.2023 відповідач-2 не мав жодних законодавчих підстав застосовувати наказ Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148 та покладати обсяги споживання електричної енергії вказаних споживачів на позивача як на постачальника «останньої надії».

Короткий зміст судового рішення що оскаржується

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 у справі №910/5482/25 у позові відмовлено.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач на підставі відповідного розпорядження Уряду виконує функції постачальника «останньої надії», відповідач-1 у спірних правовідносинах виступає як адміністратор комерційного обліку та адміністратор розрахунків, а відповідач-2 виконує функції оператора системи розподілу. Спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що відповідач-2 продовжував відносити споживачів до категорії таких, яким постачання здійснює позивач, а відповідач-1 використовував сформовані дані для комерційних розрахунків і визначення обсягів небалансів після дати, яку позивач вважав моментом припинення своїх зобов`язань. Суд врахував законодавчо закріплений обов`язок позивача здійснювати безперервне постачання електричної енергії споживачам за певних умов, а також права відповідачів щодо організації, адміністрування та використання даних комерційного обліку. За результатами оцінки обставин справи суд визначив, що відповідачі діяли в межах своїх повноважень і не порушили прав позивача, оскільки зобов`язання останнього з електропостачання юридично не припинилися.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов таких висновків:
- електропостачальник «останньої надії» не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії, при цьому такий договір укладається автоматично з моменту початку фактичного постачання, а у випадку повторного початку фактичного постачання - відбувається нове приєднання до публічного договору на новий обмежений строк;
- оскільки в період з 07.12.2023 по 31.12.2023 докази наявності договірних відносин між вказаними в позові споживачами та іншими електропостачальниками відсутні, зазначеними споживачами здійснювалися нові приєднання до публічного договору позивача на підставі їхніх дій з фактичного споживання електричної енергії;
- надіслані позивачем інформаційні листи не містили чіткої дати завершення постачання електричної енергії та не формувалися через центральну інформаційно-телекомунікаційну платформу «Датахаб», тому вони не можуть вважатися належними та офіційними повідомленнями про припинення договору в розумінні Правил роздрібного ринку електричної енергії, а відтак зобов`язання постачальника «останньої надії» перервані не були;
- питання строку дії договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» під час дії воєнного стану є предметом окремого правового регулювання згідно з Положенням, затвердженим наказом Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, яке є спеціальним нормативно-правовим актом та у співвідношенні із загальними нормами має перевагу в застосуванні;
- вказаними спеціальними нормами встановлено обов`язок постачальника «останньої надії» здійснювати постачання електричної енергії тим споживачам, у яких відсутній електропостачальник, на весь період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування, що легітимізує таке постачання у строк, який перевищує 90 днів.
Оскаржуване рішення суду обґрунтовано приписами Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії», Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», Закону України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України від 11.09.2003 № 1160-IV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312, Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 311, Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, наказу Міністерства енергетики України від 10.10.2023 № 307 «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Міністерства енергетики від 13.04.2022 № 148», Положення про Міністерство енергетики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 507, а також статей 73-79, 129, 236-238 ГПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів 

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
Скаржник обґрунтовує свої вимоги такими доводами: 
- суд першої інстанції помилково застосував пункт 3.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії (який регулює відносини за вільними цінами) замість спеціального підпункту 8 пункту 9.6.3, який не передбачав обов`язку постачальника «останньої надії» інформувати про завершення постачання виключно через платформу «Датахаб»;
- висновок суду про те, що платформа «Датахаб» у спірний період (листопад - грудень 2023 року) повноцінно функціонувала та дозволяла завершити процедуру постачання, не підтверджений жодними належними доказами, оскільки необхідний функціонал був запроваджений лише 07.12.2023, про що свідчать матеріали справи та листування самого ПрАТ «НЕК «Укренерго»; 
- суд неправомірно зробив висновок про те, що споживачі у спірний період здійснили нові приєднання до публічного договору, адже згідно з імперативними нормами Закону постачання не могло тривати понад 90 днів; 
- суд не застосував аналогію закону та проігнорував положення пункту 6.2.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, які зобов`язують оператора системи розподілу припинити електроживлення споживачів після спливу 90-денного строку, а у разі невідключення - покласти обсяги спожитої ними електроенергії на власні втрати;
- суд легалізував правопорушення на ринку електричної енергії, визнавши правомірною бездіяльність відповідачів, та залишив поза увагою релевантні правові висновки Верховного Суду щодо належних і ефективних способів захисту учасників ринку від протиправного нарахування небалансів.
Свою апеляційну скаргу скаржник обґрунтовує статтею 19 Конституції України, статтями 4, 8, 14, 204, 212, 251, 252 ЦК України, статтями 1, 46, 64, 70, 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII, статтями 1, 2, 6 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» №1540-VIII, положеннями Наказів Міністерства енергетики України від 13.04.2022 №148 та від 10.10.2023 №307, нормами Правил роздрібного ринку електричної енергії (зокрема, п.п. 1.2.1, 1.2.15, 3.2.15, 5.1.2, 6.2.2, 6.2.4, 6.2.6, 6.2.8, 6.2.9, 7.5, 9.6.3), Правил ринку, Кодексу комерційного обліку електричної енергії, Кодексу систем розподілу, Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії, Тимчасового порядку визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами систем розподілу на перехідний період, а також нормами ГПК України (ст. 2, 11, 74, 116, 236, 237, 242, 254, 256, 257, 258, 269, 271, 275, 277).

Правова позиція щодо апеляційної скарги відповідачів

12.01.2026 відповідач-1 (Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго») подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, обґрунтовуючи свою позицію тим, що:
- згідно з Наказом Міністерства енергетики України № 148, зобов`язання позивача як постачальника «останньої надії» не були перервані у встановленому законодавством порядку;
- направлення позивачем повідомлень про завершення договорів поза інформаційно-телекомунікаційною платформою «Датахаб» без зазначення конкретної дати суперечить чинним Правилам роздрібного ринку електричної енергії;
- відповідач-1, виконуючи функції адміністратора комерційного обліку, діяв виключно в межах своєї компетенції, рекомендувавши сторонам звернутися за роз`ясненнями до НКРЕКП, а після невиконання оператором системи розподілу рішення адміністратора комерційного обліку - самостійно сформував оновлені дані комерційного обліку для здійснення перерахунку платежів.
Свій відзив відповідач-1 обґрунтовує статтею 108 ЦК України, статтями 1, 53, 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII, положеннями Наказу Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, нормами Правил роздрібного ринку електричної енергії, Кодексу комерційного обліку електричної енергії, Порядку врегулювання спорів НКРЕКП, а також статтями 42, 73, 74, 76, 80, 263 ГПК України.
21.01.2026 відповідач-2 (Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі») подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просило поновити строк на його подання, відмовити в задоволенні скарги позивача та залишити рішення суду першої інстанції без змін, обґрунтовуючи свою позицію тим, що: 
- пропуск процесуального строку на подання відзиву є поважним, оскільки він зумовлений наслідками воєнного стану, постійними обстрілами Донецької області, перебоями з електропостачанням, дистанційною роботою підприємства критичної інфраструктури та зміною представника;
- згідно з Наказом Міністерства енергетики України № 148, усім споживачам, у яких був відсутній електропостачальник на момент набрання ним чинності, гарантувалося безперервне постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» на весь період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення;
- скасування зазначеного Наказу шляхом прийняття Наказу Міністерства енергетики України № 307 не має зворотної дії в часі, оскільки за сталою практикою Верховного Суду та Конституційного Суду України розпочатий процес реалізації права має бути завершений за нормами, чинними на момент його виникнення; 
- законодавче обмеження строку постачання 90 днями повинно застосовуватися виключно до нових споживачів, які переводяться до постачальника «останньої надії» вже після набрання чинності Наказом № 307 (з 07.12.2023); 
- дії відповідача-2 були правомірними та узгоджуються з чинним законодавством, що додатково підтверджується висновком науково-правової експертизи Інституту держави і права імені В.М. Корецького НАН України.
Свій відзив відповідач-2 обґрунтовує статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 3, 58, 129 Конституції України, статтями 1, 53, 56, 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» №2019-VIII, статтями 10, 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VIII, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII, Указами Президента України від 24.02.2022 №64 та від 14.03.2022 №133, Наказами Міністерства енергетики України від 13.04.2022 №148 та від 10.10.2023 №307, нормами Правил роздрібного ринку електричної енергії, Кодексу комерційного обліку електричної енергії, статтею 108 ЦК України, а також статтями 13, 42, 119, 254, 259, 263 ГПК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Буравльов С.І., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2025 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5482/25 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги до надходження матеріалів справи №910/5482/25. Копію ухвали надіслано Господарському суду міста Києва.
18.12.2025 матеріали справи надійшли до апеляційного суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 поновлено Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 у справі №910/5482/25. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 у справі №910/5482/25. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 19.01.2026. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 12.01.2026 (включно). Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 12.01.2026 (включно). Явка учасників справи не визнано обов`язковою.
Розгляд справи відкладався, зокрема до 10.08.2026.
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2026, У зв`язку з перебуванням судді Буравльова С.І. у відпустці, який входять до складу колегії суддів, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/5482/25.
Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2026, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Алданова С.О., Євсіков О.О. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2026 апеляційну скаргу у справі № 910/5482/25 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Алданова С.О., Євсіков О.О. Розгляд справи ухвалено здійснити в раніше призначеному судовому засіданні 10.08.2026. 

Явка представників учасників справи

Представники позивача в судовому засіданні 10.08.2026 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Представник відповідача-1 в судовому засіданні 10.08.2026 заперечив проти доводів апелянта та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
В судове засідання 10.08.2026 представник відповідача-2 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином в електронному кабінеті, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. 
За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача-2, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку. 

Розгляд клопотань та заяв учасників справи

До апеляційної скарги позивачем долучено клопотання про приєднання додаткових доказів, а саме: копії повідомлення №44/09-3130/ПОН від 10.11.2023 (з додатками); роздруківок з електронної пошти від 13.11.2023 та інших дат; копії листа відповідача-2 №08-29/1334 від 01.11.2023 та повідомлення оператора; копії листа відповідача-2 №08-29/1608 від 20.12.2023 та повідомлення оператора; копій листів НКРЕКП №9657/17.3.1/7-22 від 02.09.2022, №01/33029 від 05.08.2022 та протоколу наради №83-п/2022 від 10.08.2022; копії листа ПрАТ «НЕК «Укренерго» №01/67231 від 07.12.2023; копії листа відповідача-2 №08-29/1487-вих від 04.12.2023.
Крім того, позивач просив долучити як докази копії постанов НКРЕКП про накладення штрафів на інших операторів систем розподілу, а також копії постанов Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2026 та Верховного Суду від 24.06.2026 у справі № 910/5447/25.
Вирішуючи вказані клопотання, колегія суддів виходить із такого.
Згідно з частиною третьою статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Колегія суддів відзначає, що копія повідомлення №44/09-3130/ПОН від 10.11.2023 та копія листа №08-29/1487-вих від 04.12.2023 вже містяться у матеріалах справи (долучені судом першої інстанції під час прийняття позовної заяви та відзиву). Їх повторне долучення як «додаткових» доказів не вимагається процесуальним законом, суд оцінює їх як невід`ємну частину матеріалів справи.
Щодо роздруківок з електронної пошти та копій листів відповідача-2 від 01.11.2023 і 20.12.2023 суд зазначає, що позивач не обґрунтував наявності виняткових обставин та об`єктивної неможливості їх подання під час розгляду справи в суді першої інстанції. Ці документи існували на час звернення з позовом до суду. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду щодо застосування статті 269 ГПК України, сама лише обставина, що докази можуть підтвердити позицію сторони, не є підставою для ігнорування імперативних вимог процесуального закону щодо стадійності подання доказів. Відтак, апеляційний суд відмовляє у їх прийнятті.
Оцінюючи клопотання позивача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів (листів НКРЕКП за 2022 рік, протоколу наради та листа ПрАТ «НЕК «Укренерго» від 07.12.2023 №01/67231), поданих на підтвердження неможливості використання інформаційно-телекомунікаційної системи «Датахаб», апеляційний суд враховує таке.
Відповідно до частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що необхідність подання цих доказів виникла лише після ухвалення оскаржуваного рішення. Питання використання системи «Датахаб» було предметом дослідження під час розгляду справи місцевим господарським судом, і відповідач-1 послідовно наголошував на цьому у своїх заявах по суті спору (зокрема, у відзиві на позов). Відтак, позивач не був позбавлений процесуальної можливості діяти добросовісно та своєчасно подати зазначені документи на спростування позиції відповідача до закриття підготовчого провадження у справі. Оскільки заявник не довів наявності виняткових обставин, які б об`єктивно унеможливлювали подання цих доказів до суду першої інстанції у встановлений законом строк, апеляційний суд відмовляє у задоволенні клопотання та на підставі частини 8 статті 80, частини 3 статті 269 ГПК України залишає вказані докази без розгляду.
Щодо клопотання про долучення як доказів копій постанов НКРЕКП про притягнення до відповідальності інших операторів систем розподілу, а також копій рішень судів апеляційної та касаційної інстанцій у справі №910/5447/25, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є дані, на підставі яких суд встановлює обставини, що мають значення для справи. Акти індивідуальної дії щодо інших суб`єктів, а також судові рішення в інших справах не є засобами доказування у розумінні процесуального закону. Водночас висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються апеляційним судом в імперативному порядку на підставі частини четвертої статті 236 ГПК України, а не шляхом їх долучення як доказів. Копії постанов НКРЕКП та рішення апеляційного суду в іншій справі суд приймає виключно як частину правової аргументації позивача, без надання їм статусу доказів.
Розглядаючи клопотання відповідача-2 про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, суд враховує обставини, пов`язані з веденням бойових дій у Донецькій області, систематичними атаками на енергетичну інфраструктуру, обмеженим доступом персоналу підприємства критичної інфраструктури до робочих місць, а також об`єктивними труднощами, спричиненими заміною представника відповідача-2. Оцінивши наведені обставини у сукупності, керуючись статтею 119 ГПК України, апеляційний суд визнає причини пропуску строку поважними, поновлює його та долучає відзив до матеріалів справи з метою дотримання принципу рівності сторін.
Також колегія суддів, керуючись частиною першою статті 42 ГПК України, приймає до розгляду додаткові письмові пояснення відповідача-1 від 29.04.2026 та письмові пояснення позивача від 04.05.2026 (датовані 01.05.2026), оскільки вони містять аргументи щодо предмета доказування, які підлягають оцінці під час апеляційного перегляду справи по суті та надані з дозволу колегії суддів.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов наступних висновків.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Судом першої інстанції під час розгляду справи на підставі наявних у ній доказів встановлено такі фактичні обставини: 
ДПЗД «Укрінтеренерго» здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на підставі відповідної ліцензії (постанова НКРЕКП від 06.11.2018 № 1344). Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р на позивача покладено виконання функцій постачальника «останньої надії» (далі - ПОН). - ПрАТ «НЕК «Укренерго» (відповідач-1) виконує функції адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) та адміністратора розрахунків, а ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» (відповідач-2) є оператором системи розподілу електричної енергії (далі - ОСР). 
Між позивачем та відповідачем-1 укладено договори про надання послуг з передачі електричної енергії та про врегулювання небалансів. - Протягом травня-серпня 2022 року відповідач-2 повідомленнями відніс групу споживачів (ПрАТ «Цинк», ТОВ «Проско Ресурси», ТОВ «Торгмонтаж», ПАТ «Енергомашспецсталь», ТОВ «КМЗ», ТОВ «КФЗ», ПрАТ «СКМЗ», ТОВ «СІС «Сода», ТОВ «Армус-рент», КПТМ «Криворіжтепломережа» та ДП «СхідГЗК») до категорії таких, постачання яким здійснює позивач як ПОН. 
07.11.2023 позивач оприлюднив нову Комерційну пропозицію №8, а протягом листопада-грудня 2023 року направив споживачам, відповідачу-1 та відповідачу-2 інформаційні листи про припинення дії договору та завершення постачання електроенергії з дати втрати чинності наказу Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148. При цьому такі повідомлення не містили конкретної дати припинення постачання та були оформлені позивачем поза межами інформаційно-телекомунікаційної платформи «Датахаб». 
Листами від 21.11.2023 та 22.11.2023 відповідач-1 повідомив позивача про те, що інформування про завершення дії договору поза платформою «Датахаб» без вказівки конкретної дати суперечить вимогам чинного законодавства. 
У період з 07.12.2023 по 31.12.2023 договірні відносини між вказаними споживачами та іншими електропостачальниками були відсутні, при цьому споживачі продовжували фактичне споживання електричної енергії. 
За підсумками грудня 2023 року відповідач-2 сформував звіт щодо фактичного корисного відпуску, згідно з яким обсяги спожитої вказаними суб`єктами електричної енергії були віднесені на позивача. Позивач прийняв до обліку лише обсяги за період з 01.12.2023 по 06.12.2023, вважаючи спірними 1 637 290 кВт*год, спожиті після вказаної дати. Досудове врегулювання спору за участю НКРЕКП результатів не дало.

Правова позиція суду апеляційної інстанції

За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги у сукупності із встановленими обставинами справи колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженого рішення з таких підстав.

Джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини 1, 2 статті 14 Цивільного кодексу України).
Відносини між учасниками роздрібного ринку електричної енергії врегульовано положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, якими також встановлено окремий порядок укладення договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".
Відповідно до ч. 1 ст. 53 Закону України "Про ринок електричної енергії" на ПрАТ "НЕК "Укренерго", як оператора системи передачі, покладено функції адміністратора комерційного обліку.
Згідно з визначеннями, наведеними у ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії", адміністратор комерційного обліку електричної енергії - це юридична особа, яка забезпечує організацію та адміністрування комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, а також виконує функції центральної агрегації даних комерційного обліку; комерційний облік електричної енергії - це сукупність процесів та процедур із забезпечення формування даних щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії у визначений проміжок часу з метою використання таких даних для здійснення розрахунків між учасниками ринку.
Основні положення щодо організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, права та обов`язки учасників ринку, постачальників послуг комерційного обліку та адміністратора комерційного обліку щодо забезпечення комерційного обліку електричної енергії, отримання точних і достовірних даних комерційного обліку та їх агрегації (об`єднання), порядок проведення реєстрації постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та реєстрації автоматизованих систем, що використовуються для комерційного обліку електричної енергії визначає Кодекс комерційного обліку (частина 7 статті 2 Закону України "Про ринок електричної енергії").
Згідно з пунктами 2.1.1, 2.1.2 розділу ІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №311, комерційний облік електричної енергії на ринку електричної енергії організовується АКО та здійснюється ППКО відповідно до вимог Закону, цього Кодексу, Правил роздрібного ринку та Правил ринку. Метою організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії є надання учасникам ринку повної та достовірної інформації про обсяги виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, імпортованої та експортованої, а також спожитої електричної енергії у визначений проміжок часу для її подальшого використання та здійснення розрахунків між учасниками ринку.
Забезпечення комерційного обліку відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії віднесено до функцій оператора системи розподілу (п. 8 ч. 1 ст. 46 Закону України "Про ринок електричної енергії").
Відповідно до абз. 2 п. 5, п. 10 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 з дати набрання чинності договором споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії ОСР (ОСП) надає послуги комерційного обліку споживачам, точки комерційного обліку яких улаштовані на території його ліцензованої діяльності, відповідно до Кодексу комерційного обліку електричної енергії. До запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР.
Відповідно до пункту 12.4.1 глави 12.4 розділу XII Кодексу комерційного обліку електричної енергії (тут і далі в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) АКО до 01 січня 2022 року має забезпечити функціонування центральної інформаційно-телекомунікаційної платформи Датахаб та ведення централізованого реєстру ТКО на ринку електричної енергії, адміністрування процесів зміни електропостачальника та припинення електропостачання, а також централізоване керування та інформаційний обмін даними комерційного обліку для здійснення розрахунків на ринку електричної енергії.
Пунктами 12.4.4, 12.4.6 глави 12.4 розділу XII Кодексу комерційного обліку електричної енергії передбачено, що до дати запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через Датахаб:
функції АКО з ведення реєстрів ТКО, адміністрування процесів зміни електропостачальника, адміністрування припинення електропостачання та агрегації даних комерційного обліку виконують оператори системи за місцем провадження ними господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії;
оператори системи забезпечують приймання даних комерційного обліку від ППКО (у ролі ОЗД та ОДКО), учасників ринку та/або споживачів, їх обробку, формування, профілювання, валідацію та передачу для розрахунків на ринку за рахунок коштів, передбачених у тарифі на розподіл/передачу електричної енергії. Зазначені функції виконуються операторами систем до дати початку їх виконання АКО з урахуванням поетапного запуску функціонування центральної інформаційно-телекомунікаційної платформи Датахаб;
ППКО виконують функції та надають послуги із зчитування, обробки, формування, валідації, приймання та передачі даних комерційного обліку у межах своєї відповідальності та повноважень за рахунок замовників цих послуг.
Оператори системи та ППКО (у ролі ОДКО) мають забезпечити щоденне завантаження даних комерційного обліку електричної енергії в систему управління ринком.
Пункт 10 Постанови НКРЕКП № 312 було виключено на підставі Постанови НКРЕКП № 1142 від 19.06.2024, яка набула чинності з 01.07.2024 року, а отже відповідно до законодавства оператори системи розподілу виконували функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності.
Відповідно до пункту 2.2.2 глави 2.2 розділу ІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії АКО виконує функції: отримання від ППКО валідованих даних комерційного обліку, визначення їх придатності до використання; виконання перевірок повноти інформації, отриманої від ППКО, визначення помилок у даних або випадків відсутності даних; інформування ППКО про стан придатності отриманих даних комерційного обліку та надання вимог щодо повторного надання належних даних для виправлення виявлених помилок; забезпечення центральної агрегації та сертифікації даних комерційного обліку; надання сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії адміністратору розрахунків, а також учасникам ринку та іншим заінтересованим сторонам, які пов`язані з певною ТКО; забезпечення вирішення суперечок та спірних питань щодо організації та здійснення комерційного обліку в межах компетенції.
При цьому за визначенням, наведеним у підпункті 63 пункту 1.2.1 глави 1.2 розділу I Кодексу комерційного обліку електричної енергії, сертифіковані дані комерційного обліку (сертифіковані дані) - це набір даних комерційного обліку за встановлений період для точки або групи точок комерційного обліку після їх перевірки АКО, що використовується всіма учасниками для розрахунків на ринку електричної енергії.
Відповідно до частини першої статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач має право, зокрема: купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, за умови укладення ним договору про врегулювання небалансів та договору про надання послуг з передачі електричної енергії з оператором системи передачі, а у разі приєднання до системи розподілу - договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; або купувати електричну енергію на роздрібному ринку у електропостачальників або у виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії на об`єктах розподіленої генерації, за правилами роздрібного ринку.
Відповідно до пункту 66 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" це - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу.
За приписами частини першої статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку.
За вимогами частин шостої - десятої статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник "останньої надії" оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.
Електропостачальник, неспроможний постачати електричну енергію, має повідомити про дату припинення постачання електричної енергії постачальника "останньої надії", споживачів, Регулятора, оператора системи передачі та оператора системи розподілу.
Постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.
Порядок заміни електропостачальника на постачальника "останньої надії" визначено розділом 6 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ПРРЕЕ, Правила)
Зокрема, пунктом пунктом 6.2.4 ПРРЕЕ визначено, що початком постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" вважається дата припинення постачання електричної енергії споживачу попереднім електропостачальником. Адміністратор розрахунків повідомляє дату переведення споживача (споживачів) на постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" постачальнику (постачальникам) послуг комерційного обліку.
Відповідно до пункту 1.2.9 ПРРЕЕ постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", який розробляється постачальником "останньої надії" на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (додаток 7 до цих Правил) та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".
Зокрема, відповідно до частини восьмої статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
Отже, аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що у разі настання обставин, визначених у частині першій статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії та відповідно до пункту 66 частини першої статті 1 цього Закону, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу, а факт приєднання до публічного договору постачання електричної енергії від постачальника "останньої надії" відбувається по факту споживання електричної енергії без укладення договору з іншим електропостачальником.
Відповідний правовий висновок викладено також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.09.2021 у справі №910/8958/20 та від 04.04.2023 у справі № 905/1791/21.
За приписами статті 45 Закону України "Про ринок електричної енергії" розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства. Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до цього Закону, кодексу систем розподілу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії. Система розподілу має бути побудована з урахуванням принципу економічної ефективності, планів розвитку міст (територій), з дотриманням режиму права власності, вимог щодо охорони навколишнього природного середовища, енергоефективності, захисту життя і здоров`я людей, а також раціонального використання енергії відповідно до технічних правил та норм безпеки, передбачених нормативно-технічними документами.
Відповідно до пункту 11.1.2 Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 310, ОСР здійснює діяльність з розподілу електричної енергії та надає послуги з розподілу електричної енергії користувачам своєї системи розподілу в межах території ліцензованої діяльності на підставі відповідної ліцензії, виданої Регулятором. У випадках, визначених цим Кодексом, ОСР забезпечує розподіл електричної енергії електричними мережами інших власників, які не є ОСР або ОМСР.
У відповідності до пункту 11.5.1 Кодексу систем розподілу послуги з розподілу електричної енергії надаються користувачу безперервно, крім випадків, передбачених договором про надання послуг з розподілу електричної енергії та цим Кодексом.
Згідно з п. 17 ч. 3 ст. 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи розподілу зобов`язаний припиняти електроживлення споживача за зверненням електропостачальника у порядку, визначеному кодексом системи розподілу.
За приписами частин 6, 8, 9 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник "останньої надії" оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті. Постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу. Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.
Отже після спливу 90-деного терміну дія договору постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем припиняється в частині постачання електричної енергії і продовжується в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення.
Відповідно до підпункту 1 пункту 7.5. ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі, зокрема закінчення терміну дії договору між споживачем та постачальником "останньої надії" (за умови неукладення споживачем договору з іншим електропостачальником).
Водночас, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.
Згідно з статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до частини 2 статті 9 цього Закону Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.
Статтею 17 зазначеного Закону встановлено, що органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.
За приписами частини 8 статті 16 Закону України «Про ринок електричної енергії» у разі введення особливого періоду електроенергетичні підприємства діють згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, які регулюють функціонування електроенергетики в умовах особливого періоду.
Згідно з ч. 8, 9 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 3.4.4 глави 3.4 розділу III ПРРЕЕ, які кореспондуються з умовами, що зазначені в Комерційній пропозиції № 8 від 07.11.2023 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", яка є додатком 1 до договору, постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу. Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.
Наказом Міністерства енергетики України від 13.04.2022 №148 «Про врегулювання питань щодо постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану» (набув чинності 06.05.2022) було затверджене Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану (далі - Положення №148). Нормами абзацу 2 пункту 7 вказаного Положення встановлено, що постачальник «останньої надії» у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування (кpім випадку зміни постачальника за ініціативою споживача в порядку глави 6.1 розділу VI ПРРЕЕ) здійснює постачання електричної енергії тим споживачам, у яких відсутній електропостачальник, в тому числі яким станом на 04 березня 2022 року постачання електричної енергії здійснював постачальник «останньої надії».
У подальшому наказом Міністерства енергетики України № 307 від 10.10.2023 (далі - Наказ № 307), який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 24.10.2023 за № 1859/40915 та був оприлюднений 06.12.2023 в Офіційному віснику України за № 98, Наказ № 148 визнано таким, що втратив чинність. 
За висновками Великої Палати Верховного Суду спеціальна норма не суперечить загальній нормі та не скасовує її, а лише встановлює певні винятки із загальної норми. Тому спеціальна норма застосовується лише до тих відносин, щодо яких вона встановлює спеціальне правило (відмінне від загального). В решті, тобто у відносинах, які не охоплені спеціальною нормою, підлягає застосуванню загальна норма (постанова від 15.02.2023 у справі № 910/18214/19).

Правовий аналіз обставин справи здійснений судом апеляційної інстанції та його висновки щодо доводів сторін

Колегія суддів, здійснивши апеляційний перегляд справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, дослідивши матеріали справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, зазначає таке.

Щодо дії нормативно-правових актів у часі та строків постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу визначення суб`єкта, який має нести фінансову відповідальність (оплачувати небаланси) за електричну енергію, спожиту рядом підприємств у період з 07.12.2023 по 31.12.2023.
Базовим нормативно-правовим актом, що регулює статус позивача, є Закон України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII. Відповідно до частини дев`ятої статті 64 цього Закону, постачальник «останньої надії» постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник «останньої надії» припиняє електропостачання споживачу. Зазначена норма є імперативною.
Разом з тим, Наказом Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, прийнятим з метою забезпечення безпеки постачання в умовах воєнного стану, було затверджено Положення, згідно з яким постачальник «останньої надії» у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення здійснює постачання електроенергії споживачам, у яких відсутній електропостачальник (у тому числі тим, яким постачання здійснювалося станом на 04.03.2022). Цим підзаконним актом фактично було призупинено дію 90-денного обмеження, встановленого Законом України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII.
Проте, Наказом Міністерства енергетики України від 10.10.2023 № 307 Наказ № 148 було визнано таким, що втратив чинність. Наказ № 307 офіційно опубліковано та він набрав чинності 06.12.2023.
Суд апеляційної інстанції відхиляє висновки суду першої інстанції та доводи відповідачів про те, що скасування Наказу № 148 не припиняє обов`язку позивача постачати електроенергію спірним споживачам через нібито порушення статті 58 Конституції України (незворотність дії закону в часі) та наявність у споживачів «легітимних очікувань».
Апеляційний суд враховує правила дії актів цивільного законодавства у часі стосовно триваючих правовідносин. Відповідно до приписів статті 58 Конституції України та частини першої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. Водночас, згідно з частиною третьою статті 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Вказані норми матеріального права повністю узгоджуються з правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними, зокрема, у Рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 та у Рішенні від 12.07.2019 № 5-р(I)/2019 (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини), згідно з якими у разі, якщо правовідносини є тривалими, виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності. Таким чином, з огляду на триваючий характер правовідносин сторін за договором постачання електроенергії, нове законодавче регулювання підлягає застосуванню на футуроспективній основі виключно до тих прав та обов`язків сторін, які виникли після набрання ним чинності. 
Скасування Наказу № 148 не означає його недійсності з моменту прийняття (не змінює минуле), а лише припиняє його регулюючий вплив на майбутнє - з 06.12.2023. Отже, з 07.12.2023 відпала спеціальна підстава, яка призупиняла дію імперативної вимоги частини дев`ятої статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії». Оскільки станом на 07.12.2023 спірні споживачі перебували на постачанні у позивача значно більше ніж 90 днів, обов`язок позивача щодо їх подальшого електропостачання припинився в силу прямої вказівки Закону з моменту втрати чинності спеціальним нормативно-правовим актом (Наказом № 148), що потягло за собою автоматичне відновлення загального правового режиму обмеження строку постачання.
Висновки місцевого суду про те, що з 07.12.2023 споживачі шляхом фактичного споживання нібито здійснили «нове приєднання» до публічного договору постачальника «останньої надії», є прямим порушенням статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII та пункту 6.2.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, оскільки закон прямо забороняє такому суб`єкту постачати енергію одному споживачу понад 90 днів сумарно без укладення звичайного договору постачання.

Щодо порядку інформування про завершення постачання та використання платформи «Датахаб»

Суд першої інстанції поклав в основу рішення висновок про те, що позивач порушив пункт 3.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), надіславши повідомлення про завершення постачання листами (поза межами платформи «Датахаб») і без зазначення конкретної календарної дати. Апеляційний суд визнає такий висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на таке.
Положення пункту 3.2.15 ПРРЕЕ регулюють загальні умови припинення договорів про постачання електричної енергії та вимагають зазначення дати припинення постачання. Водночас для постачальника «останньої надії» у період виникнення спірних правовідносин діяла спеціальна норма - підпункт 8 пункту 9.6.3 ПРРЕЕ, яка визначала обов`язок інформувати відповідного оператора системи про завершення постачання за 20 днів до настання зазначеної події. Жодна норма вказаних Правил у редакції, чинній на момент направлення повідомлень (10.11.2023), не містила імперативного обов`язку позивача здійснювати таке інформування виключно через платформу «Датахаб».
Відповідачами не спростовано доводи позивача про те, що у листопаді 2023 року позивач з об`єктивних, незалежних від нього технічних причин був позбавлений можливості виконати вимогу щодо попередження через вказану електронну платформу.
Відповідно до частини першої статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Загальновизнаний правовий принцип свідчить, що до неможливого не зобов`язують. Покладання на учасника ринку обов`язку використовувати виключно електронну платформу за відсутності технічної реалізації відповідного алгоритму з боку її адміністратора є непропорційним обмеженням прав позивача, що суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
З огляду на викладене, надіславши 10.11.2023 на адресу оператора системи розподілу та адміністратора комерційного обліку офіційні листи, позивач обрав єдиний можливий та доступний спосіб повідомлення. Попередження, здійснене за 26 днів до втрати чинності Наказу № 148, із вказівкою на цю подію (замість конкретної дати), узгоджується з буквальним змістом спеціальної норми підпункту 8 пункту 9.6.3 ПРРЕЕ, яка прямо оперує поняттям «до настання зазначеної події». За умов нормативної невизначеності та відсутності технічного функціоналу такі дії позивача визнаються судом правомірними, добросовісними та такими, що забезпечили належне інформування суміжних учасників ринку.

Щодо наслідків невідключення споживачів та відповідальності сторін

Згідно з пунктом 6.2.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, якщо споживач протягом 90 днів не укладе договір з іншим електропостачальником, електроживлення його об`єкта має бути припинено оператором системи. У разі нездійснення оператором системи припинення електроживлення, обсяги електричної енергії, спожитої цим споживачем, починаючи з 91 дня покладаються адміністратором комерційного обліку на втрати оператора системи.
Отримавши належне повідомлення від позивача, відповідач-2 (оператор системи розподілу) зобов`язаний був з 07.12.2023 припинити електроживлення спірних споживачів, оскільки вони не мали чинних договорів з іншими постачальниками. Невиконання відповідачем-2 цього обов`язку, передбаченого підпунктом 1 пункту 7.5 та пунктом 6.2.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, а також статтею 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII, є самостійним правопорушенням на ринку енергетики (несанкціонований відбір).
Відповідно, усі обсяги електроенергії, спожиті цими суб`єктами з 07.12.2023 по 31.12.2023, в силу прямої вказівки пункту 6.2.8 Правил повинні кваліфікуватися як втрати оператора системи розподілу (відповідача-2) і не можуть формувати небаланси позивача. Відповідач-2 протиправно завантажив ці дані на балансуючу групу позивача.

Щодо дій відповідачів та ефективності способу захисту

Звертаючись до господарського суду з цим позовом, Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» сформулювало позовні вимоги про:
- визнання неправомірними та незаконними дій ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» щодо покладання спірних обсягів електроенергії на позивача;
- визнання неправомірними та незаконними дій ПрАТ «НЕК «Укренерго» щодо покладання спірних обсягів електроенергії на позивача;
- зобов`язання ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» та ПрАТ «НЕК «Укренерго» вчинити дії шляхом зміни сертифікованих даних комерційного обліку в системі управління ринком (платформа MMS), скасування сертифікованих даних щодо спірних обсягів, покладених на позивача, проведення їх нового формування та покладення на втрати оператора системи з передачею даних учасникам ринку;
- відновлення становища шляхом заборони ПрАТ «НЕК «Укренерго» використовувати ці дані при розрахунках з позивачем та зобов`язання сформувати й надати нові акти коригування (врегулювання) до актів купівлі-продажу електричної енергії та актів приймання-передачі послуг з передачі.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною другою цієї статті кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Частиною першою статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України), а також припинення дії, яка порушує право (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України). Зазначені способи кореспондують приписам частини другої статті 20 ГК України щодо способів захисту прав суб`єктів господарювання. 
Перевіряючи законність та обґрунтованість обраного позивачем способу захисту, апеляційний суд враховує усталену практику Великої Палати Верховного Суду. У своїх постановах Велика Палата неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Спосіб захисту має бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63), від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (пункт 98) та ін.). 
Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом за умови, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, і задоволення вимоги призведе до ефективного захисту прав (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17). 
Специфіка спірних правовідносин на ринку електричної енергії обумовлює застосування відповідних способів захисту. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.11.2023 у справі № 910/12832/21, належними та ефективними способами захисту у спорі щодо перерахунку небалансів електричної енергії є, зокрема:
- визнання відсутності в особи, відповідальної за небаланс, обов`язку з оплати спірних обсягів небалансів;
- зобов`язання оператора системи передачі вчинити дії з "анулювання" власних попередніх односторонніх дій, які протиправно створюють фактичні наслідки у вигляді безпідставних майнових втрат.
У справі, що розглядається, відповідно до приписів статті 53 Закону України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» відповідач-1 (ПрАТ «НЕК «Укренерго») виконує функції адміністратора комерційного обліку, а згідно зі статтею 52 цього ж Закону - функції адміністратора розрахунків. Згідно з пунктом 2.2.2 Кодексу комерційного обліку електричної енергії до його компетенції належить перевірка повноти інформації, визначення помилок у валідованих даних, сертифікація даних комерційного обліку та вирішення спірних питань щодо обліку. 
Маючи у своєму розпорядженні інформацію про припинення договору постачальника «останньої надії» з 06.12.2023 та претензії позивача, відповідач-1 не вжив заходів для коригування недостовірних даних, поданих відповідачем-2, та неправомірно сертифікував спірні 1 637 290 кВт*год як обсяги, що належать до балансуючої групи позивача. Це призвело до безпідставного нарахування позивачу вартості небалансів. 

Щодо врахування правових позицій Верховного Суду у релевантній справі

Оцінюючи аргументи сторін у їх сукупності, колегія суддів відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України враховує правові висновки, викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 червня 2026 року у справі № 910/5447/25.
Проаналізувавши зміст правовідносин у справі №910/5447/25, апеляційний суд констатує їх повну релевантність до справи №910/2945/25 за такими ключовими критеріями:
- предмет і підстави позову: в обох справах оскаржуються дії оператора системи розподілу та адміністратора комерційного обліку щодо покладення на постачальника «останньої надії» (ДПЗД «Укрінтеренерго») обсягів електроенергії, спожитої після скасування наказу Міністерства енергетики України №148, та заявлено вимоги про зобов`язання змінити сертифіковані дані у платформі ММS і віднести ці обсяги на втрати оператора системи; 
- суб`єктний склад: позивачем виступає постачальник «останньої надії», а відповідачами - адміністратор комерційного обліку (ПАТ «НЕК «Укренерго») та оператори системи розподілу; 
- спірний період та фактична обставина: в обох справах розглядаються наслідки втрати чинності наказом Міністерства енергетики України № 148 з 06.12.2023 та правомірність віднесення обсягів, спожитих після цієї дати (з 07.12.2023), на баланс позивача. В обох випадках фігурує питання повідомлення про припинення постачання (за 20 днів без використання платформи «Датахаб»);
- заперечення відповідачів: в обох справах відповідачі як головний аргумент наводили неефективність обраного способу захисту та необхідність вирішення цього питання виключно у справах про стягнення заборгованості, ініційованих ПАТ «НЕК «Укренерго» (справа № 910/16716/23).
Щодо ефективності обраного способу захисту Верховний Суд дійшов висновку, що доктрина захисту прав виключно в межах справи про стягнення боргу не підлягає застосуванню до багатосуб`єктних правовідносин комерційного обліку. Оскільки оператор системи не є відповідачем у справі про стягнення боргу (справа № 910/16716/23), суд у тій справі позбавлений можливості ухвалити рішення про коригування первинних даних. Збереження недостовірних сертифікованих даних у платформі ММS продовжуватиме порушувати права позивача, створюючи нові майнові вимоги. Тому самостійний позов про визнання неправомірними дій, зобов`язання оператора системи та адміністратора змінити дані в платформі ММS і відновити становище є належним та ефективним комплексним способом захисту, що безпосередньо усуває причину порушення (пункти 67-78 постанови).
Щодо порядку повідомлення про припинення постачання та конкуренції норм ПРРЕЕ Верховний Суд констатував, що до постачальника «останньої надії» застосовується спеціальна норма - підпункт 8 пункту 9.6.3 ПРРЕЕ (в редакції, чинній на момент виникнення спору), яка має пріоритет над загальною нормою пункту 3.2.15 за принципом Lex specialis derogat legi generali. Ця спеціальна норма не містила імперативної вимоги щодо здійснення інформування виключно через інформаційно-телекомунікаційну платформу «Датахаб». Письмове повідомлення (у тому числі листом від 10.11.2023) за 20 днів до скасування наказу Міністерства енергетики України є належним та достатнім виконанням обов`язку постачальником «останньої надії» (пункти 79-90 постанови).
Щодо природи строку постачання та наслідків скасування наказу Міністерства енергетики України № 148 Верховний Суд розтлумачив, що 90-денний строк постачання є граничним, і його зупинення було обумовлено виключно дією зазначеного наказу. З моменту втрати ним чинності (06.12.2023) будь-які правові підстави для відпуску електричної енергії за рахунок позивача споживачам, які перебували на такому постачанні понад 90 днів, припинилися автоматично в силу прямої вказівки закону (пункти 91-96 постанови).
Щодо відповідальності оператора системи розподілу за невідключення споживачів Верховний Суд наголосив, що оператор системи, будучи завчасно повідомленим про завершення постачання у зв`язку зі скасуванням наказу № 148, зобов`язаний згідно з пунктами 6.2.8 та 7.5 ПРРЕЕ припинити електроживлення споживачів. Невиконання оператором системи цього імперативного обов`язку має наслідком те, що спірні обсяги електричної енергії охоплюються поняттям технологічних втрат в електричних мережах і покладаються виключно на втрати самого оператора системи, а не на балансуючу групу постачальника «останньої надії» (пункти 100-114 постанови).
Застосовуючи наведені висновки Верховного Суду до обставин справи №910/2945/25, апеляційний суд констатує незаконність дій відповідачів та наявність беззаперечних правових підстав для задоволення позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги ДПЗД «Укрінтеренерго» є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають повному задоволенню. Рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків фактичним обставинам справи, що є підставою для його скасування відповідно до статті 277 ГПК України.

Судові витрати

За приписами пункту 1 частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
З огляду на те, що за результатами апеляційного перегляду колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» у повному обсязі, судові витрати (судовий збір), понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, а також судові витрати (судовий збір) за подання апеляційної скарги покладаються на відповідачів.
Оскільки заявлені позовні вимоги немайнового характеру пред`явлені до обох відповідачів і задоволені повністю, судові витрати за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанцій підлягають стягненню з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» на користь позивача в рівних частинах.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 у справі № 910/5482/25 скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
3. Визнати неправомірними та незаконними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» (код ЄДРПОУ 31018149), як адміністратора комерційного обліку та постачальника послуг комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, щодо покладання обсягів 1 637 290 кВт*год. спожитої електричної енергії споживачами з 07.12.2023 по 31.12.2023 на ДПЗД «Укрінтеренерго», як сторону відповідальну за баланс.
4. Визнати неправомірними та незаконними дії Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (код ЄДРПОУ 00100227), як адміністратора комерційного обліку та адміністратора розрахунків, щодо покладання обсягів 1 637 290 кВт*год. спожитої електричної енергії споживачами з 07.12.2023 по 31.12.2023 на ДПЗД «Укрінтеренерго», як сторону відповідальну за баланс.
5. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» (код ЄДРПОУ 31018149), як оператора системи та адміністратора комерційного обліку та Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (код ЄДРПОУ 00100227), як оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку, вчинити дії, шляхом зміни сертифікованих даних комерційного обліку в системі управління ринком (платформа ММS), скасувати сертифіковані дані комерційного обліку щодо обсягів 1 637 290 кВт*год. Електричної енергії покладених на балансуючу групу електропостачальника ДПЗД «Укрінтеренерго» (код ЄДРПОУ 19480600), як постачальника «останньої надії», що спожиті за точками комерційного обліку /площадками вимірювання (ЕІС-кодами) споживачами ПрАТ «ЦИНК», ТОВ «ПРОСКО РЕСУРСИ», ТОВ «ТОРГМОНТАЖ», ПАТ «ЕНЕРГОМАШСПЕЦСТАЛЬ», ТОВ «КРАМАТОРСЬКИЙ МЕТАЛОПРОКАТНИЙ ЗАВОД», ТОВ «КРАМАТОРСЬКИЙ ФЕРОСПЛАВНИЙ ЗАВОД», ПрАТ «СТАРОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВЕЛЬНИЙ ЗАВОД», ТОВ «СЛОВ`ЯНСЬКА ІНДУСТРІАЛЬНА СПІЛКА «СОДА», ТОВ «АРМУС-РЕНТ», КПТМ «КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА» та ДП «СХІДНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», провести нове формування сертифікованих даних та покласти обсяги 1 637 290 кВт*год. електричної енергії, що використані з 07.12.2023 по 31.12.2023 на втрати оператора системи - Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» (код ЄДРПОУ 31018149) та передати зазначені нові сертифіковані дані комерційного обліку Адміністратору розрахунків та учасникам ринку для здійснення перерахунку платежів.
6. Відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів ДПЗД «Укрінтеренерго» (код ЄДРПОУ 19480600) - заборонити Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» (код ЄДРПОУ 00100227) використовувати при здійснені будь-яких розрахунків з ДПЗД «Укрінтеренерго» (код ЄДРПОУ 19480600) дані комерційного обліку що спожиті за точками комерційного обліку /площадками вимірювання (ЕІС-кодами) споживачами ПрАТ «ЦИНК», ТОВ «ПРОСКО РЕСУРСИ», ТОВ «ТОРГМОНТАЖ», ПАТ «ЕНЕРГОМАШСПЕЦСТАЛЬ», ТОВ «КРАМАТОРСЬКИЙ МЕТАЛОПРОКАТНИЙ ЗАВОД», ТОВ «КРАМАТОРСЬКИЙ ФЕРОСПЛАВНИЙ ЗАВОД», ПрАТ «СТАРОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВЕЛЬНИЙ ЗАВОД», ТОВ «СЛОВ`ЯНСЬКА ІНДУСТРІАЛЬНА СПІЛКА «СОДА», ТОВ «АРМУС-РЕНТ», КПТМ «КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА» та ДП «СХІДНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» з 07.12.2023 по 31.12.2023 в обсязі 1 637 290 кВт*год., та зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (код ЄДРПОУ 00100227) вчинити дії, шляхом формування та надання нових актів- корегування (врегулювання) до актів купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів, та акти коригування до актів приймання-передачі послуги (послуг з передачі електричної енергії) із зазначенням скасованих сертифікованих даних комерційного обліку щодо обсягів електричної енергії, що спожиті за точками комерційного обліку /площадками вимірювання (ЕІС-кодами) споживачами з 07.12.2023 по 31.12.2023 на ДПЗД «Укрінтеренерго», як сторону відповідальну за баланс.
7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» (залізничне шосе, 22, м. Дніпро, 49107; ЄДРПОУ: 31018149) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080; ЄДРПОУ: 19480600) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 4 844,80 грн (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні вісімдесят копійок) та судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 10 900,80 грн (десять тисяч дев`ятсот гривень вісімдесят копійок).
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032; ЄДРПОУ: 00100227) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080; ЄДРПОУ: 19480600) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 4 844,80 грн (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні вісімдесят копійок) та судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 10 900,80 грн (десять тисяч дев`ятсот гривень вісімдесят копійок). 
8. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.
9. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано, - 20.08.2026. 

Головуючий суддя В.А. Корсак 

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова